ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5925/26 Справа № 212/9815/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАЛАНЮК О.Я. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 212/9815/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В.,Бондар Я.М.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Маланюком О.Я. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 березня 2026 року, 

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, 10 квітня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладений Договір № 1547159 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 
На підставі договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024 право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до позивача. 
Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу фінансовий кредит в сумі 19 200 грн строком на 360 календарних днів, стандартна процентна ставка - 2,50 % в день, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 
Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, кредит не повернув, проценти за користування ним не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 192 000 грн боргу за кредитним договором, яка складається з кредиту в розмірі19 200 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 123 840 грн та процентів, нарахованих позивачем в розмірі 48 960 грн, та стягнути витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.
Окрім того позивач просить, у порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3- 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1547159 від 10 квітня 2024 року у розмірі 83 232 грн, з яких: 19 200 грн - сума кредиту, 64 032 грн - проценти за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 1 050,11 грн судового збору та 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 103 776 грн, з яких сума кредиту 19 200 грн, сума процентів за користування кредитом 64 992 грн та нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів в розмірі 19 584 грн та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10 000 та в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично встановив факт укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме, щодо нарахування відсотків. Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що проценти можуть нараховуватися лише протягом строку дії кредитного договору. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів від суми позики до моменту її повернення. Таким чином, якщо позичальник не повернув кредит у встановлений строк, проценти продовжують нараховуватися до дня фактичного повернення боргу. Окрім того, суд не врахував додаткові роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону України № 3498-IX Національного Банку України. Зокрема, відповідно до вищезазначених роз`яснень: «Як було зазначено у Листі, відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). На підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» про споживче кредитування не може перевищувати 1%.» Враховуючи ці роз`яснення правильний розрахунок заборгованості повинен бути наступним чином: 10 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року: 19 200 грн * 13 днів * 2,5% = 6 240 грн; з 23 квітня 2024 року – 20 серпня 2024 року: 19 200 грн * 120 днів * 1,5% = 34 560 грн; з 21 серпня 2024 року до 24 грудня 2024 року: 19 200 грн * 126 дні * 1% = 24 192 грн. Отже, разом заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, які нараховані первісним кредитором відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», становить 64 992 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами в загальному розмірі 19 584 грн (19 200 грн * 1% = 192 грн*102 днів)
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. 
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 10 квітня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 1547159 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав у позику 19 200 грн строком на 360 календарних днів (дата повернення – 05 квітня 2025 року), стандартна процентна ставка - 2,50 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів та зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Відповідач ознайомився з умовами договору та підписав його електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,25% в день та застосовується на наступних умовах. 
Якщо споживач до 10 травня 2024 року, або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору. 
10 травня 2024 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. 
Підпунктом3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Слон кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 
Умовами Договору, передбачено, що відповідно до п. 4.1. ТОВ «Слон кредит» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. 
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит», на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. 
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит»зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. 
На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 24 грудня 2024 року № 24122024, ТОВ «Слон кредит»повідомило в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора.
Матеріалами справи підтверджено, що карта № НОМЕР_1 випускалася та належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а 10 квітня 2024 року дійсно на вказану карту зараховані кошти у сумі 19 200 грн тіла кредиту.
З розрахунку заборгованості за Договором № 1547159 від 10 квітня 2024 року вбачається, що загальна заборгованість відповідача становить 192 000 грн, з яких: тіло кредиту - 19 200 грн, проценти нараховані первісним кредитором за користування кредитом - 123 840 грн, нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів - 48 960 грн. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором № 1547159 про надання коштів, в загальному розмірі 83 232 грн, з яких: 19 200 грн - сума кредиту, 64 032 грн - проценти за користування кредитом з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення по справі, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 1547159 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав у позику 19 200 грн строком на 360 календарних днів (дата повернення – 05 квітня 2025 року), стандартна процентна ставка - 2,50 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів та зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Відповідач ознайомився з умовами договору та підписав його електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Зазначений договір є чинним, факт його укладення відповідачем не оспорюється, тому вказаний договір підлягає виконанню сторонами.
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон кредит», на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. 
З розрахунку заборгованості за Договором № 1547159 від 10 квітня 2024 року вбачається, що загальна заборгованість відповідача становить 192 000 грн, з яких: тіло кредиту - 19 200 грн, проценти нараховані первісним кредитором за користування кредитом - 123 840 грн, нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів - 48 960 грн. 
Позивачем по справі фактично не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 200 грн, кому колегія суддів не надає оцінки правомірності рішення суду першої інстанції в цій частині. 
За розрахунком позивача, проведеним в апеляційній скарзі з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», із застосуванням перехідного періоду, відповідно до якого протягом перших 120 днів, після набрання чинності змін до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%, заборгованість відповідача за процентами, нарахованими первісним кредитором, становить 64 992 грн, заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 102 календарних днів становить 19 584 грн, а разом заборгованість за процентами за кредитним договором № 1547159 від 10 квітня 2024 року становить 84 576 грн. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з наведеним позивачем в апеляційній скарзі розрахунком, з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено п. 17розділ IV «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір № 1547159 укладений 10 квітня 2024 року, тобто, після внесення та набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Враховуючи ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом повинен бути проведений первісним кредитором наступним чином: 192 грн (1% від кредитних коштів) * 185 днів = 35 520 грн; позивачем наступним чином: 192 грн (1% від кредитних коштів) * 102 дні = 19 584 грн. Отже, разом заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, які нараховані первісним кредитором відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», мала становити становить 55 104 грн. 
Колегія суддів звертає увагу на принцип Reformatio in peius, який трапляється у праві, коли в результаті оскарження апелянт опиняється в гіршому становищі, ніж якби апеляції не було.
Так, Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2023 року справа № 466/725/20, зазначив, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки та рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 , апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не подавав, а апелянтом у даній справі є ТОВ «ФК «Фінтранс капітал», колегія суддів враховуючи принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) не вправі ухвалювати рішення, яке ставить позивача у гірше становище порівняно з тим, якого він досяг у суді першої інстанції, а отже справа переглядалась в порядку апеляційного провадження в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» залишити без задоволення.
Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 07 травня 2026 року.

Головуючий:

Судді: