ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1847/26 Справа № 214/8274/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності,   
адвоката Шемета І.О.,
апеляційну скаргу адвоката Шемета І.О., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянство – Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :
Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2026 року встановлено, що 09.08.2025 о 08:31 год. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, 15, із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Шемет І.О., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить суд скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2026 р. по справі №214/8274/25, а провадження в праві закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що постанова суду першої інстанції на переконання особи, що притягується до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені на підставі неповного дослідження доказів та ґрунтуються на припущеннях.
Адвокат Шемет І.О. в свої апеляційній скарзі звертає увагу суду, що під час судового розгляду судом було встановлено зовсім інші фактичні обставини, ніж ті, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, у постанові суд прямо зазначив, що після повідомлення про наявність ознак наркотичного сп?яніння та пропозиції пройти відповідний медичний огляд ОСОБА_1 пояснив, що наркотичних засобів не вживав та одразу погодився пройти огляд у закладі охорони здоров?я. Більше того, сам суд встановив, що працівники поліції погодились доставити ОСОБА_1 до місця його роботи, після чого планувалося подальше слідування до медичного закладу.
Отже, суд фактично встановив відсутність відмови від проходження медичного
огляду на момент пред?явлення працівниками поліції відповідної вимоги.
Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що після завершення повітряної тривоги працівники поліції вживали будь-яких заходів для забезпечення проходження ОСОБА_1 медичного огляду, повідомляли йому про необхідність повернення до конкретного місця, викликали його телефоном, встановлювали його місцезнаходження або будь-яким іншим чином фіксували його нібито ухилення від проходження огляду.
Додатково звертає увагу суду, фактично суд поклав в основу постанови обставини, які не були відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та не становили зміст обвинувачення, висунутого особі.
Висновок суду про те, що неповернення особи після завершення повітряної тривоги автоматично свідчить про її відмову від проходження медичного огляду, грунтується виключно на припущеннях. Навпаки, з установлених самим судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд у закладі охорони здоров?я.
Вважає,що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано ознаки сп?яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість Проте, вказані ознаки патрульним поліцейським у ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не перевірялись. 
Окрім того, з відеозаписів вбачається, що поведінка ОСОБА_1 є виваженою, мова носила послідовний логічний характер, відповідала обстановці і подіям, що поведінка відповідала обстановці, яка склалася, на запитання поліцейських відповідав чітко, надавав певні пояснення на місці зупинки його автомобіля, на обличчі блідість відсутня, має природній колір покрову обличчя. Вважає, що відеозапис не містить достовірних відомостей щодо наявності будь-яких ознак, які б свідчили про вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин. Також ознаки сп?яніння письмовими поясненнями свідків не підтверджуються, що свідчить про відсутність достовірних доказів наявності ознак сп?яніння. При цьому поліцейським жодної з ознак наркотичного сп?яніння ОСОБА_1 зазначено не було.
Звертає увагу суду, слід зауважити, що прямої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відеозаписи також не містять.
Зауважує, що судом не було надано належної оцінки доводам сторони захисту щодо відсутності підтвердження вручення ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки направлення не містить його підпису, а матеріали справи не містять жодного доказу його вручення. 
Вважає, що за таких обставин висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується сукупністю належних, допустимих і достатніх доказів.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Шемет І.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025, відповідно до змісту якого 09.08.2025 о 08:31 год. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21102, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вільної Ічкерії, 15, із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України. Правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратори №475763, 475203.
- направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у медичному закладі від 09.08.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 , де зазначено, що за результатами огляду виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці;
- рапортом інспектора поліції від 09.08.2025, зміст якого узгоджується із змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025;
- довідкою, відповідно до змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 ;
- карткою обліку адміністративного правопорушення від 09.08.2025;
- відеозаписом, який містить фіксацію обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №417197 від 09.08.2025.
Апеляційний суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі відеозапису, що мали місце 09.08.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Крім того, із дослідженого відеозапису не вбачається, що  ОСОБА_1 не оспорював законність його зупинки чи факту керування ним транспортним засобом, або ставив питання щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, його законних прав та інтересів. Навпаки, під час всього спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом, пояснював, що квапиться і тому попросив працівників поліції завезти його на роботу, перед проходженням огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (відеозапис починаючи з 08:50:26), але потім під час повітряної тривоги повідомив поліцейських, що йому необхідно пройти в укриття (відеозапис clip-7 починаючи 09:20:50), після звукового сигналу закінчення повітряної тривоги ОСОБА_1 не повернувся до поліцейських для прямування до медичного закладу(clip-4 відеозапис починаючи з 09:38:42), поліцейські стояли біля складу, чекали на ОСОБА_1 , звертались за допомогою до перехожих біля складу з проханням подзвонити ОСОБА_1 (clip-4 відеозапис починаючи з 09:39:42). Оскільки ОСОБА_1 так і не з`явився на тому місці, звідки він пішов до сховища, тому поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , та повідомив під відеозапис, що протокол буде направлений поштою правопорушнику (clip-4 відеозапис починаючи з 09:46:47).
Як вбачається з наданого відеозапису по хронології події розгортались таким чином: працівники поліції зазначили ОСОБА_2 про наявність у нього ознак сп`яніння, висунили вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_2 дав згоду. Проте він просив поліцейських доставити його за місцем роботи для відкриття складського приміщення, після чого з врахуванням сигналу повітряної тривоги, працівники поліції дозволили ОСОБА_2 перейти в укриття. Самі ж поліцейські, поки тривала тривога, залишались на тому самому місці, звідки ОСОБА_2 пішов в укриття. Проте ОСОБА_2 з укриття до поліцейських не повернувся. Тобто такими діями фактично ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Ні приписи ст.266 КУпАП, ні норми Інструкції не містять вказівки про те, що направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я чи її копія повинні бути вручені водієві.
Таке направлення саме для закладу охорони здоров`я є підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння, і воно надається працівнику такого закладу.
Тому факт не вручення ОСОБА_2 направлення на проходження у закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння ніяким чином не впливає на доведеність вчиненняправопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, які були надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Оскаржена постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду 1-ї інстанції немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шемета І.С., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин