Справа № 307/5051/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Білоцька Таїсія Василівна, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року у цивільній справі № 307/5051/23 (Головуючий: Сас Л.Р.), -

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 третя особа - Орган опіки та піклування Тячівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 2020 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, під час перебування у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_5 , яка є громадянкою Сполучених Штатів Америки. 
Протягом майже всього часу існування їхньої сім?ї відносини між позивачем та відповідачкою, як подружжям, поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи з жовтня 2021 року, з одночасним припиненням ведення спільного господарства. 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року даний шлюб було розірвано. 
Рішення суду набрало законної сили 16.01.2022 і питання визначення місця проживання дитини не розглядалося. 
Сторони добровільно поділили спільне майно подружжя на підставі договору про поділ спільного майна подружжя від 26 травня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за № 1110, а відтак спору щодо спільного майна між ними немає.
Протягом їхнього подружнього життя він, позивач, постійно відчував і продовжує відчувати надалі з боку матері дитини – ОСОБА_3 психологічний тиск на себе та їхню дитину, в основному пов?язаний із суцільною жагою останньої до грошей. Також, для нього стало повною несподіванкою те, у який спосіб відповідачка дозволяє собі спілкуватися з ним та із її батьками. Виявилось, що єдиним способом спілкування для відповідачки є нецензурна лайка на підвищених тонах із вказівками до нього та до своїх батьків (баби та діда їхньої дочки). У такий самий спосіб відповідачка спілкується і з їхньою дочою, особливо тоді, коли дитина плаче, хоче їсти або гратися. 
Незважаючи на те, що одружуючись з відповідачкою він мріяв про щасливу родину та сподівався, що ОСОБА_3 , укладаючи із ним шлюб, дійсно хоче створити сім?ю - реальну і саме з ним, він був вимушений зіткнутися із правдою життя. Виявилось, що все, що було потрібно його дружині, це - тотальний контроль над ним і над його грошима, які він заробив, займаючись підприємницькою діяльністю в США. На даний час відповідачка фактично вдалася до його шантажу через їхню дочку. 
3 огляду на зазначені факти, які відповідачка своїми діями продовжує підтверджувати - організація та забезпечення лише свого власного життя; суцільне ігнорування потреб маленької дитини та прояв неповаги до неї, який полягає у постійній нецензурній лайці щодо дитини, залишення її у небезпеці, тотальне самоусунення від виховання дитини; постійне залишення доньки на бабу та діда, що призвело до її фактичного «ув?язнення» без права на нормальний розвиток та життя, що не лише негативно впливає на саму дитину, а й становить загрозу її здоров?ю; вчинення перешкод щодо участі його, батька, у вихованні та житті його дочки, у зв`язку із чим він змушений звертатися до суду із даним позовом про визначення місця проживання дитини. 
Щодо вказаних порушень прав дитини, то він неодноразово звертався до правоохоронних органів та Тячівської районної державної адміністрації, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були нянями дочки. 
Після розлучення, їхня донька фактично залишилася проживати із відповідачкою, а він позбавлений можливості постійно брати участь у її вихованні. 
Крім цього, на думку позивача, визначення місця проживання дитини громадянки США разом із батьком теж громадянином США буде відповідати принципу «якнайкращі інтереси дитини», так як саме з батьком дитина зможе відвідувати країну громадянства - США, матиме повноцінний догляд та виховання та буде забезпечена гідними умовами проживання. 
Спиртними напоями він не зловживає, займається підприємницькою діяльністю, є волонтером, який постійно допомагає Збройним Силам України, має достатньо коштів, щоб забезпечити дитині гідне утримання та виховання.
Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання, так як і не може сама себе забезпечити.
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_3 – адвокат Рішко П.М. пред`явив до ОСОБА_2 зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання або перебування матері.
В обґрунтування зустрічного позову представник відповідачки – позивачки посилався на те, що вирішуючи спори у цій категорії справ, суд має враховувати низку чинників, зокрема: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, можливість батьків матеріально забезпечити дитину. Також першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку. 
Станом на час розгляду справи в суді малолітня дитина ОСОБА_9 проживає разом з позивачкою ОСОБА_3 у м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах. Також разом з позивачкою у м. Дубай в ОАЕ проживають її син ОСОБА_10 та мати ОСОБА_11 .. 
Підставою для виїзду послужила ситуація в Україні, пов`язана з воєнним станом, та переживання відповідачки за життя, здоров`я і безпеку дітей. Адже до початку широкомасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України відповідачка проживала у місті Києві. Після введення воєнного стану в Україні позивачка повернулася до свого зареєстрованого місця проживання у АДРЕСА_1 , де проживала постійно з дітьми до виїзду за межі України. Проте, з огляду на продовження військових дій, існування небезпеки ракетних обстрілів, часті повітряні тривоги, позивачка була змушена у цілях забезпечення безпеки дітей шукати прихистку за межами України. 
У доповіді Організації Об`єднаних Націй (GracaMachel) про вплив збройних конфліктів на дітей від 26 серпня 1996 року звернуто увагу на тому, що війна становить серйозну небезпеку для фізичного та психічного здоров`я дітей. Кожна дитина має право на свободу, захист і безпеку.
Відповідно до довідки працівника від 13.11.2023, виданої медичним комплексом Королівської спеціалізованої денної хірургії у м. Дубай, ОСОБА_12 працює в Королівській спеціалізованій денній хірургії з 11 жовтня 2023 року до теперішнього часу в якості консультанта – менеджера клініки, призначеного в естетичний відділ ОРD, і її повна місячна зарплата становить 20 000 дирхамів (5466 доларів США).

Позивачка разом з дітьми проживає у квартирі, яку офіційно орендує її мати ОСОБА_11 . Син позивачки ОСОБА_10 влаштований на навчання до дошкільного центру освіти (аналог дитячого садочка). Також позивачкою забезпечено медичне страхування малолітньої дитини ОСОБА_9 на випадок хвороби шляхом оформлення договору добровільного медичного страхування. 
Із наведених обставин є доведеним, що у позивачки створена міцна здорова сім`я, у якій є двох дітей, про яких вона піклується всіма можливими засобами, і у сім`ї створені всі умови для виховання та всебічного розвитку дітей - фізичного, соціального та духовного. Позивачка також дбає про відпочинок і дозвілля дитини, тим самим турбуючись про здоров`я доньки. Наявні у матеріалах справи фото та відеоматеріали, які ілюструють життя дитини у сім`ї разом з матір`ю, зображають дитину у невимушеній обстановці і у повній мірі свідчать про те, що дитина є доглянутою, забезпеченою, задоволеною і щасливою разом з матір`ю.
Оскільки позивачка опікується також ще однією дитиною – сином ОСОБА_13 , це свідчить про створення нею умов повноцінного виховання як однієї, так і другої дитини.
Доводи ОСОБА_2 про те, що він здатний краще забезпечити потреби та інтереси дитини є бездоказовими і по своїй суті зводяться лише до образ та наклепів щодо позивачки, та неправдивих звинувачень. Такий спосіб захисту як негативні висловлювання щодо колишньої дружини та матері своєї дитини лише свідчить про особисте неприязне ставлення відповідача до позивачки, і не доводить жодним чином наявності будь-яких його переваг стосовно виховання дитини, а навпаки, свідчить про низькі моральні і етичні якості відповідача, з якими неможливо привити дитині доброту, любов, повагу та інші загальнолюдські цінності.
Рішенням Тячівського районного суду від 27 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Тячівської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Тячівської міської ради про визначення місця проживання дитини – задоволено повністю.
Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її місцем проживання або перебування. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 в інтересах якого діє представник – адвокат Білецька Т.В. подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки подані докази ОСОБА_3 є неналежними, а інші надані докази, які можна вважати належними, не свідчать про можливість утримувати дитину. Орган опіки надав свій висновок взагалі не бачили ні дитину, ні мати, не маючи належних підстав для винесення такого рішення. Також, судом у рішенні не відображено, що частина доказів була надана поза процесуальними строками, мотиви суду, що підстав прийняття доказів в порушення стадійності процесу не викладено, що може свідчити про відсутність виняткових випадків, внаслідок яких позивач був позбавлений можливості надати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 – адвоката Рішко П.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_2 та його представник – адвокат Білоцька Т.В. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату. Час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку електронного документу і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що 26 жовтня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, і від даного шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано і питання визначення місця проживання дитини не розглядалося. 
Згідно з довідкою №732/2022 про реєстрацію особи громадянином України, виданою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 02.09.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою України з 25.08.2021. 
Станом на час розгляду справи в суді малолітня дитина ОСОБА_9 проживає разом з позивачкою ОСОБА_3 у м. Дубай в Об`єднаних Арабських Еміратах і разом із ними у м. Дубай в ОАЕ проживає її син ОСОБА_10 та мати ОСОБА_11 . 
Висновком виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області рекомендовано визначити місце проживання дитини ОСОБА_14 з матір`ю ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки працівника від 13.11.2023, виданої медичним комплексом Королівської спеціалізованої денної хірургії у м. Дубай, ОСОБА_12 працює в Королівській спеціалізованій денній хірургії з 11 жовтня 2023 року до теперішнього часу в якості консультанта – менеджера клініки, призначеного в естетичний відділ ОРD, і її повна місячна зарплата становить 20 000 дирхамів (5466 доларів США).
ОСОБА_3 разом з дітьми проживає у квартирі, яку офіційно орендує її мати ОСОБА_11 , син позивачки ОСОБА_10 влаштований на навчання до дошкільного центру освіти. Також позивачкою забезпечено медичне страхування малолітньої дитини ОСОБА_9 на випадок хвороби шляхом оформлення договору добровільного медичного страхування. 
При розгляді даної справи, суд першої інстанції із посиланням на ст..ст. 8 ,11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст..ст. 7, 141, 161 СК України, статті 9, частини першої статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та практики Європейського Суду з прав людини обґрунтовано вважав, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь – кого з батьків пріоритетними правами на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судом необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків та виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Отже, при розгляді справи щодо місця проживання дитини, суд першої інстанції насамперед виходив з інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження позовних вимог щодо необхідності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з ним за його постійним місцем проживання.
В Україні введений воєнний стан і вирішуючи даний спір, суд першої інстанції врахував права та інтереси дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масові ракетні обстріли позивачка разом із дітьми виїхала до ОАЕ, де знаходяться по тепер, а тому на сьогодні дитині безпечніше залишатись з матір`ю.
За таких обставин суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, які надані сторонами на підтвердження заявлених ними позовних вимог і оцінка яких відображена у рішенні суду, обґрунтовано відмовив у заявлених позовних вимогах ОСОБА_2 та задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 .
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокат Білоцька Таїсія Василівна, залишити без задоволення.  
Рішення Тячівського районного суду від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 червня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ