Справа № 569/13935/24

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представників відповідача Гурської Н.О., Огороднік О.В.
третьої особи ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання дій винними, стягнення матеріального збитку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради в особі працівника ОСОБА_3 винними та такими, що спричинили смерть її матері ОСОБА_4 , стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 49186,51 грн та моральну шкоду в розмірі 500000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 травня 2023 року її мати ОСОБА_4 звернулася до сімейного лікаря ОСОБА_5 зі скаргами на набряклість та повільне биття серця і отрималана правлення на госпіталізацію в КНП «Центральна міська лікарня». 03 травня 2023 року матір госпіталізували до терапевтичного відділення № 2, лікуючий лікар ОСОБА_3 відразу оглянула її та призначила якісь крапельниці для зняття набряклості. Вона з матір`ю відразу попередили лікаря про всі материні хвороби та надали результати/висновки попередніх аналізів, а також повідомили, що мати пройшла вже 3 хіміотерапії в Рівненському обласному онкологічному диспансері. 06 травня 2023 року та 07 травня 2023 року мати скаржилася їйц на те, що їй було дуже погано після застосованого лікування, призначеного лікарем ОСОБА_3 , отримати допомогу безпосередньо від лікуючого лікаря не могла, так як до неї неможливо було додзвонитися. 08 травня 2023 року мати поскаржилася їй, що її турбують результати аналізів, показники крові були гіршими ніж попередні, а лікар ОСОБА_3 не проводить з нею ніяких медичних дій, призначень та не призначає лікування, а від тих ліків, що вона призначила при госпіталізації 03 травня 2023 року, матері ставало гірше. Мати скаржилася також лікарю ОСОБА_3 , але результату ніякого. Мати скаржилася медперсоналу відділення на прийняття крапельниць та їх результати, на негативний стан після них, але медперсонал все одно ставив крапельниці, оскільки вони вказані лікарем у листку призначення. Пізніше мати скаржилася на те, що лікар забула замовити для неї тромбоцитарну масу, яку терміново треба було капати. Мати чекала на цю тромбоцитарну масу дня 2 або 3. Така маса в терапевтичне відділення надійшла, але чомусь не для неї. В результаті мати так і не дочекалася крапельниці з тромбоцитарною масою. 10 травня 2023 року матір терміново перевели до реанімації, у зв`язку із погіршення стану. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла, перебуваючив реанімації. ІНФОРМАЦІЯ_2 розмовляла з патологоанатомом лікарні ОСОБА_6 , який розповів, що в слинній залозі матері рака він не виявив, а до смерті призвела апластична анемія. Ймовірно, що вчасно не зробили або переливання крові, або вливання тромбоцитарної маси і це призвело до смерті матері. Вважає, що має місце причинний зв`язок між неналежним виконанням лікарем ОСОБА_3 своїх професійних обов`язків та смертю її матері. Лікар не могла не знати про те, що зниження або збільшення показників крові може мати наслідки у вигляді смерті пацієнта. Лікар ОСОБА_3 халатно віднеслася до своїх обов`язків та не робила нічого, аби покращити життєві показники, у тому числі й крові, її матері, ігнорувала материні зауваження на стан її здоров`я, ігнорувала фактичний стан здоров`я матері та не застосовувала належне та адекватне лікування, згідно встановлених медичних протоколів. Відсутність чітко сформульованої причини смерті матері в довідці про причину смерті є доказом того, що лікування відбувалося не за медичними протоколами. Дії лікаря ОСОБА_3 , у вигляді неналежного виконання нею своїх професійних обов`язків та недбалого ставлення до них, призвели до спричинення тяжких наслідків для здоров`я матері та її смерті. Неправомірними діями відповідача їй спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 49186,51 грн, а саме: витрати на придбання ліків в сумі 4028,91 грн та 6678,29 грн; витрати на бальзамування тіла в сумі 3500 грн; витрати на придбання необхідного інвентаря для прощання та поховання (домовина, хрести, рушники, ікони, катафалк та інше) в сумі 17655 грн; витрати на кремацію тіла в сумі 4702,76 грн; витрати на опечатання урни в сумі 4500 грн; витрати на поїздки в м.Київ для оформлення договору-замовлення та оформлення поховання в сумі 6746,56 грн, транспортні витрати в сумі 1374,99 грн. Окрім матеріальної шкоди відповідачем завдана ще моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки лікар недооцінила тяжкість стану матері, не було надано належної та своєчасної меддопомоги, порушила медичні протоколи лікування, а вона бачила, що на її очах  матері ставало все гірше і гірше. Після смерті матері вимушена змінювати та налагоджувати своє життя та життя своєї доньки, але вже без матері та бабусі ОСОБА_4 . Їй були спричинені душевні страждання та переживання, які пов`язані із не наданням своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги для її матері. Моральну шкоду оцінює в 500000 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_7 просить у позові відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що 03 травня 2023 року до приймального відділення відповідача звернулась пацієнтка ОСОБА_4 зі скаргами на збільшення живота в об?ємі та набряки нижніх кінцівок, зменшений діурез, задишку. Пацієнтка була госпіталізована в терапевтичне відділення. Лікуючим лікарем призначено ОСОБА_3 03 травня 2023 року пацієнтка була госпіталізована в терапевтичне відділення, де перебувала на лікуванні до 10 травня 2023 року. У зв`язку з погіршенням стану переведена до реанімаційного відділення, де незважаючи на проведене лікування, стан хворої прогресивно погіршився і 11 травня 2023 року, на фоні вкрай важкого стану, наступила раптова зупинка серцевої діяльності та дихання. Реанімаційні заходи не дали бажаного результату. 3 анамнезу захворювання встановлено, що пацієнтка хворіє онкологічним захворюванням слинної залози та має супутні захворювання - гепатит С (не лікований), цироз печінки, стан декомпенсації. Погіршення стану здоров?я відчула після проходження курсу хіміотерапії 27 квітня 2023 року. Лікування пацієнтки здійснювалось у відповідності до протоколів лікування. Хворій було проведено необхідні лабораторні та діагностичні обстеження, призначено лікування. Крім того, з метою корекції лікування, було проведено консультацію лікарем гепатологом ОСОБА_8 та лікарем гематологом ОСОБА_9 , які надали свої рекомендації щодо подальшого лікування. Також пацієнтці проведено переливання крові та її компонентів 05 травня 2023 року, 07 травня 2023 року та 10 травня 2023 року. У медичній карті стаціонарної хворої № 7313 зазначено що, пацієнтка відмовлялась від подальшого прийому препаратів. Лікар не несе відповідальності за здоров`я особи в разі відмови останньої від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму. Згідно висновку комісії від 25 серпня 2023 року, медична допомога в терапевтичному відділенні надавалась відповідно до встановленого діагнозу та його ускладнень, згідно з вимогами клінічних протоколів та нормативів надання медичної допомоги, затверджених наказами МОЗ України, однак отримано не в повному обсязі, через відмову пацієнтки від прийому необхідних медичних препаратів. Враховуючи комбіновану патологію, яка мала місце в ОСОБА_4 (Сг привушної залози зліва, T3N2MO, клінічна група ІІ. Стан після хіміотерапії. Цироз печінки на фоні вірусного гепатиту С, клас В за Чайд-П?ю, декомпенсація. Хронічна гепатоцелюлярна недостатність), кожна з яких може бути причиною панцитопенії та погіршила стан хворої, смерть пацієнтки наступила від ускладнень захворювання - поліорганної недостатності на фоні відмови прийому лікарських засобів. Факт відмови пацієнтки від прийому ліків зафіксовано лікарем та медичним персоналом в медичній документації (щоденний огляд та листках лікарських призначень). В заключенні патологоанатомічного висновку зазначено, що смерть настала внаслідок захворювання. Беручи до уваги документальне підтвердження, що міститься в медичній документації, висновки комісії, письмові свідчення медичного персоналу та пацієнтів, немає підстав для визнання дій лікаря винними.
Третя особа ОСОБА_3 у письмових поясненнях щодо позову просить у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що 03 травня 2023 року о 17:00 у загальнотерапевтичне відділення поступила пацієнтка ОСОБА_4 зі скаргами на збільшення живота в об?ємі та набряки нижніх кінцівок, зменшений діурез, задишку, загальну слабкість. Пацієнтка була нею оглянута та було призначено симптоматичне лікування. 3 анамнезу захворювання встановлено, що пацієнтка хворіє онкологічним захворюванням слинної залози та має супутні захворювання - гепатит С (не лікований), цироз печінки, стан декомпенсації. Погіршення стану здоров?я відчула після проходження курсу хіміотерапії 27 квітня 2023 року (третьої). 04 травня 2023 року загальний стан пацієнтки дещо покращився, зменшилися набряки на нижніх кінцівках. Було взято загально-клінічні аналізи та на 05 травня 2023 року пацієнтку записано на УЗД органів черевної порожнини та нирок, а також фіброгастродуденоскопію для дообстеження та визначення подальшої тактики лікування. За результатами загально клінічних аналізів було діагностовано знижений гемоглобін, що вважається анемією середнього ступеня важності та не є загрозою для життя пацієнта; лейкопенію (знижені лейкоцити), що свідчить про порушення функції кісткового мозку хімічними засобами; тромбоцитопенію, що свідчить найчастіше про зниження продукції тромбоцитів у кістковому мозку. Причиною можуть бути онкозахворювання, реакція на іонізуюче випромінювання (цитотоксична хіміотерапія (3 курси) також інфекційні захворювання (вірусний гепатит С). В результатах біохімічного аналізу крові було отримано позитивні маркери гепатиту С (з анамнезу, хворіє протягом 2-х років, не лікована противірусними препаратами). Як відомо з анамнезу, що стан пацієнтки погіршився після курсу третьої хіміотерапії, то це є наслідком хіміотерапії (до того пацієнтка також мала неодноразово проблеми даного характеру після проходження хіміотерапії, була неодноразово консультована гематологом з приводу цього стану, нерегулярно приймала Револад та Аккофіл (препарат, що стимулює утворення тромбоцитів, який був призначений гематологом). 05 травня 2023 року на УЗД ОЧП було діагностовано ознаки цирозу печінки, ознаки асциту - вільної рідини в черевній порожнині. На ФГДС - ознаки ерозивного гастродуоденіту та ерозивного рефлюксезофагіту. Отримавши результати обстежень було проведено корекцію лікування згідно протоколів лікування МОЗ, скеровано пацієнтку на консультацію до суміжних спеціалістів - гепатолога та неодноразово проведено бесіду про можливі наслідки відмови від лікування. На зауваження пацієнтка категорично не реагувала. Пацієнтці було проведено лікування згідно протоколів лікування. Протягом усього періоду лікування замовлено та перелито еритроцитарну масу та тромбоцити. Після кожного вливання еритроцитарної маси було проведено загально-клінічні аналізи. 10 травня 2023 року у пацієнтки було відмічено підвищення температури до загальну слабкість, тремор всього гіла. Пацієнтці було призначено симптоматичне лікування, від якого хвора категорично відмовилась. У зв?язку із значним погіршенням стану викликано реаніматолога та для подальшого спостереження та лікування було переведено у відділення анестезіології та інтенсивної терапії.
Лікування пацієнтки здійснювалось нею згідно протоколів МОЗ України, що підтверджено клініко-експертною комісією. 
Ухвалою від 30 липня 2024 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачу сунула.
Ухвалою від 05 серпня 2024 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 20 листопада 2024 року суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду.
Ухвалою від 20 лютого 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою від 06 березня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою від 03 квітня 2025 року суд призначив у справі комісійнусудово-медичну експертизу та зупинив провадження у справі на час її проведення.
Ухвалою від 23 жовтня 2025 року суд направив в розпорядження експертів додаткові матеріали.
Ухвалою від 29 жовтня 2025 року суд направив в розпорядження експертів додаткові матеріали.
Ухвалою від 06 лютого 2026 року суд витребував оригінали медичних документів та результати досліджень.
Ухвалою від 01 квітня 2026 року суд поновив провадження у справі.
Протокольною ухвалою від 05 червня 2026 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника позиваа про залучення до участі у справі співвідповідача.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що в квітні 2023 року після встановленого діагнозу рак привушної залози її матір проходила курс хіміотерапії. В силу свого віку вона мала і інші хвороби. На початку травня стан матері погіршився, в неї опухли ноги. Звернулися за допомогою до лікарів. В день госпіталізації матері до лікарні вона особисто спілкувалася з лікарем ОСОБА_3 , надалі зустрічі з матір`ю відбувалися на подвір`ї лікарні, бо мати виходила курити. У палату рідко заходила, та й мати не хотіла, щоб вона з лікарем сварилася, тому і не ходила до відділення. Перебуваючи в лікарні мати постійно скаржилась, що їй від того лікування стає все гірше і гірше. Їй повинні були перелити тромбоцитарну масу, але не зробили цього. Мати їй розповіла, що та маса була доставлена в лікарню, але їй її не перелили, бо лікар сказала, що це не для неї. На погіршення стану здоров`я матискаржилась лікарю, але та на її скарги не реагувала. Мати виконувала всі вказівки лікарів, про відмову від прийому ліків їй нічого не повідомляла. Гірше матері стало саме в цій лікарні, а лікарі нічого не зробили, щоб її врятувати, чим фактично позбавили життя. Втрата рідної людини завдає їй моральних страждань.
Представник позивача додатково пояснив, що у матері позивача дійсно були певні ускладнення після хіміотерапії, але до центральної міської лікарні вона звернулася з конкретною проблемою – набряки ніг, а в результаті лікування померла. Після смерті матері патологоанатом пояснив позивачу, що лікування проводили неправильно, тому вона і звернулася до суду. За час перебування на лікуванні матері позивача ставало все гірше і гірше, однак лікар на це не реагувала, позивачу (дочці) нічого не пояснювала, не спілкувалася з нею. Якби лікар надала матері позивача роз`яснення, то, можливо, вона і приймала б ліки. Експерти не надали однозначної відповіді на питання чи міг нерегулярний прийом ліків негативно вплинути на стан хворої. Провина лікаря ОСОБА_3 не в тому, що вона неправильно лікувала, а в тому, що не встановила правильний діагноз. Лікар діяла недообросовісно, оскільки могла поставити під сумнів раніше встановлений хворій в іншій лікарні діагноз з огляду на погіршення її стану та скарги на це. Причиною смерті матері позивача є неправильно встановлений діагноз злоякісного новоутворення, а якщо діагноз встановлений неправильно, то і лікування у відповідача було невідповідним.
Представники відповідача позов не визнали та пояснили, щомедична допомога ОСОБА_4 в центральній міській лікарні надавалася відповідно до встановленого діагнозу, своєчасно та за затвердженими протоколами лікування. На погіршення стану хворої вплинуло необгрунтоване призначення їй циклів хіміотерапії, яке відбулося в іншому медичному закладі, а також відмова хворої від прийому ліків. Порушень в діях працівників ЦМЛ не встановлено, докази протиправності дій відсутні, як і причинно-наслідковий зв`язок, а тому підстави для відшкодування матеріальної і моральної шкоди відсутні.
Третя особа заперечує щодо задоволення позову та пояснила, що ОСОБА_4 при госпіталізації скаржилася на набряки, збільшений живіт, задишку та повідомила, що ці симптоми з`явилися в неї після отриманих трьох курсів хіміотерапії. Стан хворої при поступленні був середньої тяжкості. Погіршення показників елементів крові було побічною дією хіміотерапії, про що хвору мали б попередити в онкдиспансері. Кожного дня обстежувала та спілкувалася з ОСОБА_4 , просила її прокапати гормони, але вона відмовилася. Додатково хвору консультували лікар-гематолог та лікар-гепатолог. У пацієнтки був гепатит та цироз печінки, як наслідок хіміотерапії. При лікуванні застосовувала протоколи лікування цирозу печінки та гепатиту, узгоджувала лікування з гематологом і проводила корекцію лікування. ОСОБА_4 мала приймати препарат Револад, який їй раніше був призначений гематологом, протягом 21 дня, але вона цього категорично не хотіла робити та повідомила, що і вдома його також не приймала. Цей препарат досить важливий і якби хвора його приймала, то, можливо, були б шанси на одужання. Від призначеного нею лікування ОСОБА_4 також вибірково відмовлялась, їй вводили та давали препарати, на які вона погоджувалася, примушувати до лікування не мали права. Неодноразово розповідала хворій про можливі наслідки відмови від прийому ліків, викликала суміжних спеціалістів. Відмову від прийому ліків ОСОБА_4 підписувати відмовлялася, просто казала, що не хоче приймати деякі ліки. З позивачем (дочкою пацієнтки) спілкувалася лише один раз при госпіталізації її матері. ОСОБА_4 в онкодиспансері було встановлено діагноз рак і неправильно обрано тактику лікування, необгрунтовано призначено цикли хіміотерапії. Саме хіміотерапія призвела до погіршення стану хворої, а не лікування, яке вона отримувала в ЦМЛ.
Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. 
Суд встановив, що ОСОБА_10 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 червня 1979 року Палацом одруження м.Стаханов Ворошиловградської області, та рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 травня 2019 року у справі № 639/648/19.
З 03 травня 2023 року до 11 травня 2023 року ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, про що свідчить медична карта стаціонарного хворого № 7313.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11 травня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
В лікарському свідоцтві про смерть № 213 від 11 травня 2023 року причиною смерті вказано рак привушної слинної залози, хронічний вірусний гепатит С, цироз печінки. Смерть настала внаслідок захворювання, причина смерті встановлена патологоанатомом. Хвороба, що призвела до смерті - поліорганна недостатність, стан після хіміотерапії, рак привушної слинної залози; поєднані стани - хронічний вірусний гепатит С, цироз печінки.
За змістом акта засідання клініко-експертної комісії Рівненської центральної міської лікарня від 22 серпня 2023 року, пацієнтка ОСОБА_4 , 1957 р.н., поступила 03 травня 2023 року о 16:15 за направленням сімейного лікаря з приводу асциту та злоякісного новоутворення слинної залози. Була оглянута лікарем приймального відділення ОСОБА_11 . Вказано, що пацієнтка скаржилася на збільшення живота в об`ємі, набряки на нижніх кінцівках. В анамнезі хронічний гепатит С (діагностований за 2 роки до поступлення), злоякісний новоутвір привушної залози, з причини чого отримувала хіміотерапевтичне лікування. Останній (третій) курс закінчений за 6 днів до госпіталізації. Пацієнтка була госпіталізована в загально-терапевтичне відділення з діагнозом: хронічний гепатит ОСОБА_12 . Вранці 04 травня 2023 року була оглянута лікуючим лікарем ОСОБА_3 і виставлено діагноз: Анемія основного захворювання середнього ступеня важкості. Стеатогепатит. Тромбоцитопенія. Канцер привушної залози зліва. Стан після хіміотерапії. Після отримання дообстежень виставлено діагноз: Цироз печінки на фоні вірусного гепатиту С, клас В по Чайлд-П`ю, декомпенсація. Хронічна гепатоцелюлярна недостатність. Ерозивний гастрит. Ерозивний рефлюкс-езофагіт. Канцер привушної залози зліва.ТЗТ2М0 кл. гр.ІІ. Стан після хіміотерапії. Зі слів лікуючого лікаря, пацієнтці гематологом було призначено і надано револад та аккофіл, приймати які вона категорично відмовилася, хоча лікуючим лікарем було проведено кілька розмов про необхідність прийому цих препаратів і ці препарати були наявні в пацієнтки. Так як пацієнтка відмовилася приймати ці преапарати, лікар ОСОБА_13 не записала їх в листок призначень, а зробила тільки запис про відмову від запропонованого лікування, не вказавши назв препаратів. Пацієнтці було проведено рентгенографію, ФГДС, УЗД внутрішніх органів, проведена консультація гематолога та гепатолога. Протягом часу лікування неодноразово проводилося лабораторне обстеження, в якому реєструвалася лейкоцитопенія, анемія та тромбоцитопенія, гіпоальбумінемія, зниження протромбінового індексу. 10 травня 2023 року о 04:05 стан хворої погіршився, з`явилася гіпертермія, тахікардія. Черговим терапевтом було призначена антипіретична терапія, а о 13:10, враховуючи погіршення стану і погіршення лабораторних показників пацієнтка була переведена в відділення інтенсивної терапії. О 23:00, враховуючи наростання дихальної недостатності, пацієнтці була проведена інтубація трахеї і налаштована ШВЛ. 0 04:00 у пацієнтки наступила зупинка кровообігу, розпочаті реанімаційні міроприємства. В зв`язку з їх неефективністю, о 04:40 зареєстрована біологічна смерть. Виставлено діагноз : Канцер привушної залози зліва ТЗШМО. Стан після хіміотерапії. Хронічний вірусний гепатит С, субкомпенсований, клас В по Чайлд-ГГю (гепетоспленомегалія, портальна гіпертензія, печінково-клітинна недостатність, асцит). Тромбоцитопенія. Набряк легень. 11 травня 2023 року було проведено розтин тіла. Патанатомічний діагноз: а) основний 1. Рак привушної слинної залози зліва. Стан після хіміотерапії. 2. Хронічний вірусний гепатит ОСОБА_14 печінки. б) ускладнення: Апластична анемія (панцитопенія). Поліорганна недостатність. Набряк легень. в) супутній: ІХС. Коронарний атеросклероз. Дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба. Кандидоз легень. Двобічний гідроторакс. Клініко-патологічний епікриз: У померлої ОСОБА_4 , 65 років, основним захворюванням була комбінована патологія, два захворювання : 1. Рак привушної слинної залози зліва. Стан після хіміотерапії. 2. Хронічний вірусний гепатит. Цироз печінки. Кожен з них міг ускладнитися апластичною анемією (панцитопенією), а в поєднанні погіршити стан хворої. Смерть хворої наступила від поліорганної недостатності, набряку легень. Розходження між клінічним та патологоанатомічним діагнозом немає. Діагноз встановлено вчасно. Лікування проведено правильно, але не в повному обсязі (за рахунок відмови хворої). Мають місце недоліки в веденні історії хвороби, в листку призначень відсутні записи про препарати револад та аккофіл, які пацієнтка відмовилася приймати. Також зроблено тільки запис про відмову від лікування, а не вказано які препарати пацієнтка відмовлялася отримувати. Також в первинному огляді не вказано, що пацієнтці було призначено револад та аккофіл, які їй були видані на руки. Відсутні протоколи переливання плазми крові за 06 травня 2023 року та 08 травня 2023 року.
Відповідно до висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_4 , 1957 р.н., в умовах комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради від 25 серпня 2023 року, медична допомога в терапевтичному відділенні КНП "Центральна міська лікарня" РМР ОСОБА_4 надавалась відповідно до встановленого діагнозу та йцого ускладнень, згідно з вимогами клінічних протоколів та нормативів надання медичної допомоги, затверджених наказами МОЗ України, однак отримано не в повному обсязі, через відмову пацієнтки від прйиому необхідних медичних препаратів. Враховуючи комбіновану патологію, яка мала місце в ОСОБА_4 (Сг привушної залози зліва, T3N2MO, клінічна група ІІ. Стан після хіміотерапії. Цироз печінки на фоні вірусного гепатиту С, клас В за Чайд-П?ю, декомпенсація. Хронічна гепатоцелюлярна недостатність), кожна з яких може бути причиною панцитопенії та погіршила стан хворої, смерть пацієнтки наступила від ускладнень захворювання - поліорганної недостатності на фоні відмови прийому лікарських засобів. 
Свідок ОСОБА_15 показала, що з 01 травня 2023 року до 09 травня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Центральна міська лікарня». В одній палаті з нею лежала хвора Гресь. Вона порушувала режим, постійно ходила палити цигарки, відмовлялася при цьому вихходити на двір. Також відмовлялась від ліків та крапельниць, хоча якісь ліки приймала і уколи їй робили. Хвора постійно говорила, що хоче додому, хоче лікуватись там, де раніше лікувалась, бо в цій лікарні все не так роблять. Казала, що хотіла просто бути вдома і спокійно померти, але дочка наполягала на лікуванні. Кожного ранку до цієї пацієнтки приходила лікар ОСОБА_3 і консультувала, просила вживати ліки і пояснювала наслідки, але хвора відмовлялася, бо їй все набридло і хоче додому. В палаті жінку з близьких та родичів ніхто не відвідував.
Свідок ОСОБА_16 показала, що працює палатною медсестрою КНП «Цетральна міська лікарня». У період перебування у відділенні хворої ОСОБА_4 працювала на посаді постової медсестри через добу. Коли передавали зміну, то колеги повідомляли, що пацієнтка відмовляється від лікування. В її присутності ОСОБА_17 від прийому ліків не відмовлялась. У разі відмови хворих від лікування медсестри повідомляють лікаря, стараються пояснити хворим необхідність прийому ліків. В листку призначення ставлять або «+», або « - », по препаратах капання пишуть відмову, а відмова від обстеження зазначається в історії хвороби.
Свідок ОСОБА_18 показала, що працює палатною медсестрою в КНП «Центральна міська лікарня». Під час здачі зміни медсестри постійно повідомляли, що хвора Гресь відмовляється від лікування, хоча її намагалися переконати у необхідності прийому ліків. В день, коли хвору перевели до реанімації, їй було погано, але вона не хотіла капатись, щоб збити температуру. В її присутності лікар ОСОБА_3 вмовляла хвору збити температуру, але та, хоча її вже трусило, все одно не хотіла капатись. Хвора постійно говорила, щоб їй нічого не робили.
Свідок ОСОБА_19 показала, що працює процедурною медсестрою в КНП «Центральна міська лікарня». Пам`ятає хвору Гресь, бо вона не хотіла капатись, її постійно вмовляли. Перших 2-3 дні хвора ще дослухалася до вмовлянь, а далі взагалі відмовлялась. Повідомляла лікарю, яка теж пояснювала і просила хвору продовжувати лікування. В її присутнсоті ОСОБА_20 відмовлялась від прийому ліків, казала, що «просто не хочу», «не буду», «мені не треба», причини не пояснювала. Також при ній лікар вмовляла Гресь приймати лікування, але безрезультатно.
Свідок ОСОБА_21 показала, що працює палатною медсестрою в КНП «Центральна міська лікарня». Пацієнтка Гресь була з важким характером, постійно намагалася піти курити, відмовлялася від прийому ліків. Під час її чергування хвора відмовлялася приймати ліки, вона повідомила про це чергового лікаря, а також ОСОБА_3 . Провела з хворою бесіду, переконала в необхідності лікування і вона погодилася все прийняти. Хвора відмову мотивувала тим, що в неї такий діагноз, що їй немає сенсу продовжувати лікування.
За змістом висновку комісійної судово-медичної експертизи №29/9 від 19 березня 2026 року, під час проведення комісійної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 в процесі вивчення наданої медичної документації було виявлено певні неточності, а саме: відсутність даних де, ким і на підставі чого їй виставлено діагноз злоякісного новоутворення лівої привушної залози. При запитуванні в ініціатора призначення експертизи даного результату не отримано. Також при проведенні патологоанатомічного дослідження трупа ОСОБА_4 вказано: "...Ліва привушна слинна залоза звичайних розмірів: на розрізі з дещо згладженою дольчастістю. Гістологічно: Тканина слинної залози (привушної зліва): Тканина слинної залози з дрібновогнищевою лімфоцитарною інфільтрацією, вираженим фіброзом строми, атипія окремих клітин". Тому було проведено гістологічне дослідження препарату з шматочка лівої привушної залози, взятої при патологоанатомічному дослідженні трупа ОСОБА_4 , та з`ясовано: "В досліджуваних препаратах привушної залози виражений сіалоз ускладнений хронічним сіалоденітом". Зважаючи на вищезазначену інформацію комісія експертів вважає, що гр. ОСОБА_4 було невірно встановлено діагноз злоякісного новоутворення лівої привушної залози, що в подальшому призвело до невірного обрання тактики лікування (необгрунтованого призначення циклів хіміотерапії), яке на фоні і так порушеного загального стану через наявне у ОСОБА_4 хронічне захворювання "Вірусний гепатит С", "Тромбоцитопенія" (нез`ясованого генезу та протягом тривалого часу - перша згадка 24 січня 2023 року, Тромбоцитопенія 69Х109/л) призвело до значного погіршення загального стану, а в подальшому до настання смерті ОСОБА_4 . Смерть ОСОБА_4 настала від поліорганної недостатності на фоні панцитопенії, що виникла після курсів хіміотерапії та декомпенсації цирозу печінки на фоні вірусного гепатиту С та хронічної гепатоцелюлярної недостатності. Медична допомога в терапевтичному відділенні КНП "Центральна міська лікарня" РМР ОСОБА_4 надавалася відповідно до встановленого діагнозу та його ускладненть, згідно з вимогами клінічних протоколів та нормативів надання медичної допомоги, затверджених наказами МОЗ України. Нерегулярний прийом чи відмова від прийому медичних препаратів, призначених лікуючим лікарем, могли негативно впливати на загальний стан та динаміку лікування ОСОБА_4 .
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з ч.1 ст.201 Цивільного кодексу України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
За положеннями ч.1, 4 ст.284 ЦК України, фізична особа має право на надання їй медичної допомоги.Повнолітня дієздатна фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, має право відмовитися від лікування.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.11168 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
За змістом ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.
Відповідно до ч.4 ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.
Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.
Згідно з ч.5 ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», лікар не несе відповідальності за здоров`я особи в разі відмови останньої від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.
Позовну вимогу про визнання винними дій відповідача позивач мотивує тим, що смерть її матері ОСОБА_4 настала в результаті ненадання належного лікування, невведення необхідних ліків, недотримання медичних протоколів, неналежного виконання професійних обов`язків лікарем ОСОБА_3 внаслідок недбалого ставлення до них.
Разом з тим, жодна з вказаних позивачем обставин не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.
Доводи позивача, що лікар ОСОБА_3 не змінювала лікування, забула замовити тромбоцитарну масу, ігнорувала зауваження та фактичний стан здоров`я пацієнтки ОСОБА_4 , спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема медичною картою стаціонарного хворого № 7313 КНП "ЦМЛ" РМР, в якій міститься інформація про призначені лікуючим лікарем ОСОБА_3 обстеження, рентгенографію, ФГДС, УЗД внутрішніх органів, проведені консультації гематолога та гепатолога, проведені лабораторні обстеження, призначення антипіретичної терапії, переливання плазми крові та еритроцитарної маси.
Суд також звертає увагу, що пацієнтка ОСОБА_4 відмовлялася від прийому медичних препаратів, що підтверджується записами в медичній карті, щоденнику огляду, листках призначення, а також показаннями свідків. Нерегулярний прийом чи відмова від прийому медичних препаратів, призначених лікуючим лікарем, могли негативно впливати на загальний стан та динаміку лікування ОСОБА_4 , про що зазначено у висновку комісійної судово-медичної експертизи.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи підтверджено, що медична допомога в терапевтичному відділенні КНП "Центральна міська лікарня" РМР ОСОБА_4 надавалася відповідно до встановленого діагнозу та його ускладненть, згідно з вимогами клінічних протоколів та нормативів надання медичної допомоги, затверджених наказами МОЗ України.
При цьому, смерть ОСОБА_4 настала від захворювання (поліорганної недостатності на фоні панцитопенії, що виникла після курсів хіміотерапії та декомпенсації цирозу печінки на фоні вірусного гепатиту С та хронічної гепатоцелюлярної недостатності). До погіршення загального стану ОСОБА_4 призвело неправильне встановлення діагнозу злоякісного новоутворення лівої привушної залози та, надалі, неправильне обрання тактики лікування (необгрунтоване призначення циклів хіміотерапії). Однак, діагноз злоякісного новоутворення та призначення циклів хіміотерпапії відбулося не в КНП "ЦМЛ" РМР, а тому твердження позивача, що причиною смерті її матері є неналежне виконання професійних обов`язків лікарем ОСОБА_3 внаслідок недбалого ставлення до них, як і доводи представника позивача про те, що лікування ОСОБА_4 в КНП "ЦМЛ" РМР проведено неправильно, оскільки матері позивача неправильно встановлений діагноз злоякісного новоутворення, безпідставні. 
Доказів протиправних дій відповідача в особі лікаря ОСОБА_3 , а саме надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги, суд не здобув, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання дій винними. 
Оскільки суд не встановив завдання шкоди саме відповідачем, протиправності дій відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) третьої особи та смертю матері позивача, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної і моральної шкоди, а отже, в позові належить відмовити.

На підставі наведенного та керуючись ст.10, 12, 89, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання дій винними, стягнення матеріального збитку та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач - Комунальне некомерційне підприємство "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33019, м.Рівне, вул.Миколи Карнаухова, буд.25а; код ЄДРПОУ 02000085;
третя особа - ОСОБА_3 , місце роботи: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складене 03 липня 2026 року.

Суддя