Справа № 539/1596/26
Провадження № 2-а/539/27/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді – Гуменюк Г.М.
за участю секретаря судового засідання – Коновал Т.Г.
представника позивача – Юхимовича О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:
В проваджені Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває на розгляді позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №6920821 від 28.03.2026 року.
Заява мотивована тим, що 28.03.2026 року позивач був припаркований на вул. Вокзальна 1 в м.Києві. До нього підійшов працівник поліції і почив вимагати документи для перевірки. Після перевірки було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, згідно якої позивач керував транспортним засобом технічний стан і обладнання якого не відповідає умовам стандартів, а саме обладнано більше ніж дозволено місць для сидіння що вказано в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушено п.п. 31.3.а ПДР України. Вважає, що причин для перевірки документів відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» відсутні, безпричинна зупинка транспортного засобу, безпідставна перевірка документів є незаконною. Вважає, що постанову про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою незаконно, з грубим порушенням норм законодавства. 
08.04.2026 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відкрито провадження по справі.
15.04.2026 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської задоволено клопотання представника позивача та витребувано у УПП в місті Києві відеозапис із боді камери, що є додатком до постанови ЕНА №6920821.
23.04.2026 року до суду надійшов витребуваний судом відеозапис із бодікамери №473608.
24.04.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача вважає доводи позивача хибними, а вимоги безпідставними, необґрунтованими. Зазначають, що екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб, який здійснив зупинку у м. Київ, вул. Вокзальна 1 з порушенням правил дорожнього руху. Відреагувавши на дане правопорушення, інспектор підійшов до водія, представився та запитав чому тз стоїть з порушенням ПДР, а саме на тротуарі та запропонував надати відповідні документи на право керування ТЗ та під час розгляду адміністративної справи було встановлено, що у ТЗ встановлені додаткові сидіння. 
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зауважив, що постанова ЕНА №6920821 винесена інспектором Гаврилюк Т.О., в той час, розгляд справи та спілкування із ОСОБА_1 здійснював інший інспектор, яким чином встановлено що автомобіль переобладнано і у ньому встановлено додаткові сидіння незрозуміло, докази які б це підтверджували відсутні, окрім того ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, як це зазначено у постанові, автомобіль був припаркованим, з огляду на що просив постанову скасувати.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслано відзив на позов, у задоволенні позову просили відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові та відзиві на позов аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.
Судом встановлено, що 28.03.2026 року інспектором 1 взводу 7 роти 1 батальйону старшим лейтенантом поліції Гаврилюк Т.О. відносно ОСОБА_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6920821 за ч.1 ст.121 КУпАП, згідно якої 28.03.2026 08:08:02 м. Київ, вул. Вокзальна , 1, водій керував автомобілем, Mercedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_1 , у якому було здійснено переобладнання, а саме було встановлено додаткові сидіння загальна кількість 13 з місцем водія при дозволених згідно свідоцтва про реєстрацію СТК 781242 9 (дев`ять) з місцем водія, чим порушив п.31.3.а ПДР – експлуатація ТЗ у разі їх вигот./переобл. з порушенням вимог стандарт., правил і норм.
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
За частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Таким чином, під час розгляду справи в суді вимагається доведення того, що ОСОБА_1 по - перше керував транспортним засобом та по -друге транспортний засіб був переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем на підтвердження заперечень проти позовних вимог, викладених у відзиві, було надано до суду відеозапис з боді камери №473608.
Оглянувши в судовому засіданні відеозапис з боді камери №473608 судом встановлено спілкування працівника поліції ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , при цьому транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_1 був припаркований. Тобто на наданому відповідачем відеозаписі не зафіксовано, що 28 березня 2026 року об 08:08 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter д.н. НОМЕР_1 , а навпаки вбачається, що транспортний засіб стоїть без руху, припаркований, як наголосив сам інспектор у невстановленому для цього місці.
Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять та про наявність таких відповідачем не зазначено.
Крім того, в провину ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п.31.3а ПДР України, - керування транспортним засобом, який був переобладнаний з порушенням вимог чинного законодавства, а саме кількість місць для сидіння складає 13, а в свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначено 9 разом із місцем водія.
В той же час, з оглянутого відеозапису не можливо встановити факт переобладнання транспортного засобу, у вигляді встановлення не передбаченої кількості місць для сидінь, візуально таке переобладнання не проглядається із відео, інспектор лише на кілька секунд відкрив дрерцята автомобіля і закрив їх, будь-яких інших доказів суду не надано.
Тобто, фактично наданим відеозаписом зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції та винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, в той же час суд звертає увагу, що постанова складена інспектором 1 взводу 7 роти 1 батальйону старшим лейтенантом поліції Гаврилюк Т.О., однак все спілкування, як і огляд транспортного засобу здійснювалося інспектором Трощанським В.В., який представився лише після того як про це попросив ОСОБА_1 , окрім того інспектор не роз`яснив йому права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).
З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем п. 31.1 ПДР України. Доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 сь.121 КУпАП з боку ОСОБА_1 відповідачем не надано.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову і не надав доказів правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову в тому числі про: визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Крім того відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та здійснення переобладнання, а саме встановлення додаткових сидінь.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 121, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6920821 від 28.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, а провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646), суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом до суду, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Головуюча суддя        Г.М. Гуменюк