Справа № 756/16369/24
Провадження № 2/756/1966/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
12 червня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Пукала А.В.,
за участю
секретаря судового засідання Пегети І.Е.,
представника відповідача Базалицького С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
У С Т А Н О В И В :
 
Зміст позовних вимог
Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив - стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 519,90 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач наголосив, що з 23.10.2019 він здійснює утримання зазначеного будинку як управитель, надає мешканцям житлово-комунальні послуги та встановив відповідний тариф наказом.
За твердженням позивача, відповідач ухиляється від сплати платежів за утримання будинку та комунальні послуги, в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 17 519,90 грн.
Процесуальні дії
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року по зазначеній справі позовні вимоги були задоволені, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 519,90 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» витрати на правову допомогу у розмірі 5 251,99 грн.
Відповідачем по справі була подана заява про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року у справі № 756/16369/24, провадження № 2/756/1850/25 було на скасовано, на підставі вказаного додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року по справі № 756/16369/24, провадження 2-др/759/135/25 втратило силу, справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позиція відповідача відповідно до відзиву та додаткових пояснень
Відповідачем до суду були подані відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, у яких відповідач проти позову заперечила повністю та вказала, що позивач не довів належними, допустимими і достовірними доказами ані факту надання спірних послуг, ані правових підстав для їх нарахування та стягнення.
Відповідач не заперечувала, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Водночас вона зазначила, що подані позивачем договір про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку від 23.10.2019 та акт приймання-передачі не підтверджують належним чином, що саме будинок АДРЕСА_1 перебував на балансі чи в управлінні позивача. На думку відповідача, ці документи стосуються іншого об`єкта нерухомості, а матеріали справи не містять доказів тотожності об`єкта, зазначеного в договорі, зі спірним будинком, зокрема сертифіката відповідності чи іншої технічної документації.
Крім того, відповідач наголосила, що вона не є стороною договору від 23.10.2019, укладеного між ТОВ «Фірма Інтергал» та ТОВ «Інвестбудгаличина», тому зобов`язання, які випливають із цього договору, не можуть бути покладені на неї. Також, за твердженням відповідача, сам по собі договір про передачу будинку з балансу на баланс не підтверджує виникнення у позивача права вимоги оплати від власників квартир. У зв`язку з цим відповідач вважає, що позов подано неналежним позивачем.
Відповідач також зазначила, що позивач не довів набуття ним статусу належного управителя будинку у порядку, передбаченому законодавством. Зокрема, матеріали справи не містять доказів укладення зі співвласниками договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, рішення співвласників про обрання позивача управителем, затвердження умов відповідного договору або визначення позивача управителем на конкурсних засадах органом місцевого самоврядування. На думку відповідача, посилання позивача на статус балансоутримувача не є достатнім, оскільки законодавство у сфері житлово-комунальних послуг не передбачає такого статусу як самостійної правової підстави для стягнення плати за послуги.
Окремо відповідач вказала на відсутність між сторонами будь-якого договору про надання житлово-комунальних чи додаткових послуг. За її твердженням, за відсутності такого договору неможливо встановити зміст, обсяг, умови, періодичність та вартість послуг, які позивач просить оплатити.
Також відповідач посилалась на те, що з 31.05.2023 співвласниками будинку створено ОСББ «Яскравий-6» та обрано самостійну форму управління будинком. На її думку, ця обставина спростовує твердження позивача про здійснення управління будинком і надання послуг мешканцям, принаймні за період після створення ОСББ. При цьому відповідач зазначила, що позивач не надав доказів укладення договору з ОСББ або з відповідачем на надання послуг після 01.06.2023.
Щодо складу заявленої до стягнення заборгованості відповідач зазначила, що до неї безпідставно включено платежі за послуги, правових підстав для нарахування яких позивач не довів. Зокрема, відповідач заперечила проти нарахувань за послугу з утримання будинків та прибудинкової території, вказуючи, що після зміни законодавства така послуга не передбачена як самостійний вид житлово-комунальної послуги. Також вона заперечила проти включення до розрахунку платежів за відеоспостереження та послуги консьєржів, оскільки такі послуги не входять до обов`язкового переліку та можуть надаватися лише на підставі окремого договору, якого сторони не укладали.
Крім того, відповідач вказала, що позивач не є виконавцем комунальних послуг з постачання електричної енергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, а також не має необхідних ліцензій на провадження відповідної діяльності. На її думку, виконавцями таких послуг є інші суб`єкти, з якими у споживачів виникають прямі правовідносини, а тому позивач не має права вимагати оплату за такі платежі.
Щодо розміру нарахувань відповідач зазначила, що посилання позивача на наказ про встановлення тарифу 12,10 грн за 1 кв. м є безпідставним, оскільки такий тариф не може встановлюватися позивачем одноосібно, а поданий наказ не містить належного підтвердження його застосування саме до будинку АДРЕСА_1 , не доведено його доведення до відома відповідача та не підтверджено погодження сторонами.
Відповідач також вважала неналежним доказом поданий позивачем розрахунок заборгованості та довідку про нарахування і сплату, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими документами та не підтверджують фактичного надання конкретних послуг, їх обсягу, вартості, періодичності, понесених витрат і підстав для здійснення нарахувань. Крім того, відповідач звернула увагу на арифметичні розбіжності у розрахунку, зазначивши, що наведені позивачем суми нарахувань і оплат не узгоджуються із заявленим до стягнення розміром боргу.
Додатково відповідач послалася на судові рішення в інших справах щодо цього ж будинку, якими, за її твердженням, уже встановлено незаконність окремих аналогічних нарахувань позивача, зокрема за послуги відеоспостереження та інші платежі, що, на її думку, також свідчить про безпідставність позовних вимог.
Отже, на думку відповідача, позивач не довів наявності правових і фактичних підстав для стягнення з неї 17 519,90 грн заборгованості за період з 01.11.2021 по 12.12.2024, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити повністю.
Позиції учасників у судовому засіданні
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з мотивів, наведених у відзиві та додаткових запереченнях.
Встановлені судом обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначена обставина сторонами не оспорюється.
Свої вимоги позивач обґрунтовує договором про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку № ДІ230819 від 23.10.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Інтергал» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (балансоутримувач), а також актом приймання-передачі будинку з балансу на баланс від 23.10.2019. Відповідач не є стороною зазначеного договору.
Згідно з п. 1.1 розділу 1 вказаного договору його предметом є передача забудовником та прийняття балансоутримувачем зобов`язання виконувати функції балансоутримувача багатоквартирного житлового будинку, розташованого в межах вулиць Петра Дегтяренка та АДРЕСА_3 (друга черга будівництва, VI пусковий комплекс, житловий будинок АДРЕСА_4 ); за п. 1.2 договору детальні характеристики будинку визначаються Сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії НОМЕР_2 та іншою документацією. Сертифіката відповідності чи іншої технічної документації, що дозволяли б ототожнити зазначений у договорі об`єкт із будинком АДРЕСА_1 , до матеріалів справи не надано.
Тариф на послуги з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 12,10 грн за 1 кв. м затверджено наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 54 від 23.10.2019. Доказів обрання позивача управителем будинку АДРЕСА_1 рішенням загальних зборів співвласників, укладення з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а також визначення позивача управителем цього будинку органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах матеріали справи не містять.
Згідно з довідкою позивача про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг станом на грудень 2024 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 17 519,90 грн за період з 01.11.2021 по 12.12.2024. До складу нарахувань, крім плати за утримання будинків і прибудинкової території, включено плату за централізоване водовідведення гарячої води, сервіс відеоспостереження, відшкодування витрат за електроенергію (МЗК, ліфти), вивезення твердих побутових відходів, додаткові інформаційні послуги, абонентське обслуговування, відшкодування витрат холодної води та водовідведення, послуги служби консьєржів і централізоване опалення.
Договору про надання житлово-комунальних чи додаткових послуг між позивачем і відповідачем не укладалося.
31.05.2023 співвласниками будинку АДРЕСА_1 створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яскравий-6», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 373887818561 від 01.06.2023.
Норми права та мотиви, з яких виходив суд
 
Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності; суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц виснувала, що принцип змагальності не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину належить доказувати в такий спосіб, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести підстави заявлених ним вимог.
Відповідно до ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки, зокрема зобов`язання, виникають з підстав, встановлених законом, насамперед із договорів та інших правочинів. За приписами ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. Договір про передачу на баланс багатоквартирного будинку № ДІ230819 від 23.10.2019 укладений між двома юридичними особами - ТОВ «Фірма Інтергал» і ТОВ «Інвестбудгаличина»; відповідач його стороною не є, а тому зобов`язання, що випливають з умов цього договору, не можуть бути покладені на неї. Сам факт передачі будинку з балансу на баланс між суб`єктами господарювання не породжує у позивача права вимагати оплати послуг від власників квартир.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не оперує категорією «балансоутримувач» як учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг; такими учасниками є споживачі, управитель та виконавці комунальних послуг. Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором (ст. 18 Закону), а управителя визначають співвласники на загальних зборах або орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах (ст. 15 Закону). Позивач не надав доказів обрання його управителем будинку АДРЕСА_1 у жоден із зазначених способів - у матеріалах справи відсутні рішення загальних зборів співвласників про обрання позивача управителем, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а також відомості про визначення позивача управителем на конкурсних засадах. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач не довів наявності у нього правових підстав надавати спірні послуги та права вимагати їх оплати від відповідача.
Крім того, наявний у справі договір про передачу на баланс за своїм змістом стосується об`єкта будівництва, розташованого в межах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 , тоді як належна відповідачу квартира розташована в будинку АДРЕСА_1 . Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії НОМЕР_2 чи іншої технічної документації, яка б підтверджувала, що зазначений у договорі об`єкт і спірний будинок є одним і тим самим об`єктом нерухомості, позивач не надав. Отже, належними та допустимими доказами не доведено й того, що саме будинок АДРЕСА_1 перебував в управлінні позивача.
Суд враховує, що відповідно до ст. 319, 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, а співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна багатоквартирного будинку. Водночас цей обов`язок співвласника реалізується на користь належного виконавця відповідних послуг - управителя, обраного у визначеному законом порядку, чи об`єднання співвласників - і не звільняє особу, яка вимагає оплати, від обов`язку довести свій статус виконавця послуги, факт її фактичного надання, обсяг та обґрунтований розмір плати. Сам по собі обов`язок співвласника з утримання спільного майна не є підставою для стягнення заявлених сум на користь особи, яка не довела ані свого права вимоги, ані фактичного надання послуг.
Судом установлено, що 31.05.2023 співвласниками будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Яскравий-6». За змістом Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Зазначене додатково спростовує твердження позивача про здійснення ним управління будинком та надання послуг його мешканцям, принаймні за період після створення об`єднання, при тому що доказів договірних відносин з ОСББ «Яскравий-6» чи з відповідачем після його створення позивач не надав.
Між позивачем і відповідачем договору про надання житлово-комунальних чи додаткових послуг не укладалося. За відсутності такого договору суд позбавлений можливості встановити та перевірити узгоджені сторонами зміст, обсяг, періодичність і вартість послуг, оплати яких вимагає позивач, а отже й відповідність цих умов заявленим позовним вимогам.
Надана позивачем довідка про нарахування та сплату послуг не є первинним обліковим документом і сама по собі є лише твердженням сторони, яке за наведеним вище стандартом доказування не може вважатися беззаперечним доказом наявності та розміру заборгованості. Доказів фактичного надання відповідачу конкретних послуг, їх обсягу, складу понесених витрат і підстав нарахувань позивач не надав. При цьому Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачає такого виду житлово-комунальної послуги, як утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, натомість визначає послугу з управління багатоквартирним будинком, вартість якої встановлюється за згодою сторін (ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 10 Закону). Тариф у розмірі 12,10 грн за 1 кв. м визначено позивачем одноосібно наказом № 54 від 23.10.2019; доказів його погодження зі співвласниками та доведення до відома відповідача не надано.
Крім того, як вбачається з наданого розрахунку, розмір нарахованої заборгованості щомісячно (до 2,4 тис. грн), значно перевищує встановлені цим наказом розміри з урахуванням площі квартири відповідача (39,2 кв.м). При цьому вказані розбіжності позивачем не обґрунтовані.
На обґрунтування позовних вимог позивач надав суду лише наказ ТОВ «Інвестбудгаличина» № 54 від 23.10.2019 про затвердження тарифу та довідку (розрахунок) про нарахування і сплату послуг. Жодних інших доказів - зокрема первинних бухгалтерських документів, актів приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), кошторису витрат на утримання будинку і прибудинкової території, договорів з виконавцями/постачальниками комунальних послуг чи будь-яких інших доказів фактичного надання відповідачці послуг, їх обсягу, складу та обґрунтованості нарахувань - позивач до матеріалів справи не долучив.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України обов`язок доведення обставин, якими обґрунтовано позов, і подання відповідних доказів покладено саме на позивача, причому докази мають подаватися разом із позовною заявою. Цього обов`язку позивач не виконав: надані ним докази не підтверджують ані наявності у позивача права вимагати оплату спірних послуг, ані факту та обсягу їх фактичного надання відповідачці.
Крім того, представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, та, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не скористався наданим ст. 179 ЦПК України правом подати відповідь на відзив, тобто не навів суду жодних пояснень, міркувань і доказів на спростування доводів та заперечень відповідача, викладених у відзиві та додаткових поясненнях. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а тому наслідки невикористання позивачем своїх процесуальних прав щодо доведення обставин позову та спростування заперечень відповідача покладаються на самого позивача.
З огляду на наведене доводи відповідача, викладені у відзиві та додаткових поясненнях, позивачем не спростовані, а заявлені позовні вимоги належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджені.
Захисту в судовому порядку підлягає порушене, невизнане або оспорене право чи інтерес. Як виснувала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 та від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, відсутність порушення прав та інтересів позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Оскільки позивач не довів ані наявності у нього права вимоги до відповідача, ані порушення відповідачем його прав, підстави для задоволення позову відсутні.
Щодо судових витрат
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судом встановлено, що за подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач сплатила судовий збір у розмірі 605,60 грн. Зазначені витрати є судовим збором, безпосередньо пов`язаним із реалізацією відповідачем процесуального права на перегляд заочного рішення у цій справі, а тому підлягають відшкодуванню.
Для направлення відзиву на позовну заяву іншим учасникам справи відповідач понесла витрати на оплату поштового пересилання в розмірі 55 грн та на придбання поштового конверта в розмірі 4 грн, а всього - 59 грн. Направлення копії відзиву іншим учасникам справи є обов`язковою процесуальною дією, у зв`язку з чим такі витрати пов`язані з розглядом справи та підлягають відшкодуванню.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, яка з 25.12.2022 перебуває за межами України (у Республіці Польща), бере участь у справі через уповноваженого представника Базалицького С.В., у зв`язку з чим понесла витрати на оформлення довіреності за кордоном у розмірі 73,80 польських злотих, що підтверджується змістом долученої до справи довіреності. Оскільки зазначена довіреність видана для представництва інтересів відповідача у цій справі, витрати на її оформлення є пов`язаними з розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Отже, у гривневому еквіваленті з урахування курсу валют, установленого Національним банком України на день сплати (22.08.2025), витрати відповідача становлять: на оформлення довіреності - 832,46 грн (73,80 ? 11,28).
Водночас, заявлені відповідачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 19,97 грн за видачу копій документів, долучених до справи, відшкодуванню не підлягають. Видача копій документів за заявою відповідача здійснена в його власних інтересах і не є процесуальною дією, необхідною для розгляду справи, у розумінні п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, а тому такі витрати не пов`язані з розглядом справи. У відшкодуванні зазначених витрат суд відмовляє.
Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у загальному розмірі 1497,10 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1497,10 грн.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина», ЄДРПОУ 36520848, адреса: 01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя         Андрій ПУКАЛО