ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2026 р. Справа№ 910/7143/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 26.05.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування»
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 (повне судове рішення складено 03.11.2025) 
у справі №910/7143/25 (суддя Чинчин О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування»
до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
про визнання договору продовженим, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі, відповідач) про визнання Договору №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки договір №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 є договором найму (оренди) комунального майна, строк дії якого завершується у період воєнного стану, то цей договір є автоматично продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану на підставі пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання договору продовженим відмовлено повністю.
Приймаючи рішення, суд установив, що рішеннями судів у справах №910/3552/24 та №910/11172/24, які не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їм суперечити, установлено факт закінчення строку дії Договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 року саме 01.03.2024, а також факт відсутності внесення змін до Договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 до умов договору на такі, що встановлені у Протоколі узгодження розбіжностей від 24.02.2021.
У зв`язку з цим суд зазначає, що строк дії Договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 припинився у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору продовженим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 23.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Позивач наголошує, що строк дії Договору від 24.02.2021 №ДНП-2021-02/26 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, що є договором найму (оренди) комунального майна, закінчився 01.03.2024, а отже, в період воєнного стану. Водночас, відсутнє повідомлення балансоутримувача про не продовження договору оренди.
З огляду на таке та положення пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 спірний Договір є автоматично продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу: написання апеляційної скарги у розмірі 7 500,00 грн, участь в судовому засіданні – 2 500,00 грн (одне судове засідання), складання додаткових пояснень – 4 000,00 грн (у разі необхідності).

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

16.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
У відзиві відповідач наголосив на тому, що у судових рішеннях у справах №910/3552/24 та №910/11172/24 встановлено преюдиційну обставину, що Договір №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 закінчився 01.03.2024, а отже заявлена у даній справі вимога про визнання договору продовженим є безпідставною.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання вищезазначеної ухвали суду, 28.11.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 3 634,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 та призначено справу до розгляду.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/133/26 від 16.01.2026, у зв`язку перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7143/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 сформовано колегію суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М. Ткаченко Б.О.
16.01.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» – Гасанова Романа Анатолійовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» – Гасанова Романа Анатолійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
21.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.
У судове засідання 21.01.2026 з`явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд апеляційної скарги на 11.02.2026.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/496/26 від 11.02.2026, у зв`язку перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7143/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 сформовано колегію суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г., призначено до розгляду апеляційну скаргу на 01.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі №910/7143/25 заяву суддів Суліма В.В., Майданевича А.Г. та Гаврилюка О.М. про самовідвід від розгляду справи №910/7143/25 задоволено. Матеріали справи №910/7143/25 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-07/162/26 від 06.04.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7143/25.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» у справі №910/7143/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Мальченко А.О., розгляд апеляційної скарги призначено на 05.05.2026 об 11 год. 00 хв.
У судове засідання, призначене на 05.05.2026, з`явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення по суті спору.
Протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі оголошено перерву до 26.05.2026.
За результатами проведеного у справі 26.05.2026 судового засідання суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови. 

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 26.05.2026, з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 №930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» Комунальне підприємство «Київстранспарксервіс» визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів в м. Києві.
Згідно з пунктом 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 (Правила паркування транспортних засобів): спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; оператор - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка організовує та провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування, здійснює їх утримання, облаштування та обладнання, надає послуги з користування такими майданчиками, забезпечує відповідно до Податкового кодексу України сплату збору за місця для паркування транспортних засобів.
Відповідно до пункту 7 Правил паркування транспортних засобів майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.
Рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25.12.2008 затверджено Правила благоустрою міста Києва.
Пунктами 17.3.1-17.3.2. вказаних Правил передбачено, що платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір. Особливі умови користування земельними ділянками, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, полягають в розробці та погодженні в установленому цими Правилами порядку схем організації дорожнього руху, згідно з якими у оператора виникає право надання платних послуг паркування транспортних засобів та не потребує розроблення проектів відведення цих земельних ділянок.
Таблицею №1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради 23.06.2011 №242/5629 визначено перелік паркувальних майданчиків, які закріплені за Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс».
Згідно з Таблицею №1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради 23.06.2011 №242/5629 (зі змінами) за Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» закріплено спеціально обладнаний майданчик для паркування за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Північна, 3 (біля ГБК «Полісся») в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.
24.02.2021 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» як стороною-1 (відповідач, КП «Київтранспарксервіс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» як стороною-2 (ТОВ «Безпечне паркування», позивач) укладено Договір №ДНП-2021-02/26 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі, Договір), згідно з пунктом 1.1. якого сторона-1 надає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Північна, 3 (біля ГБК «Полісся»), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (надалі – майданчик для паркування), що включає 49 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.
Майданчик для паркування вважається переданими в експлуатацію Стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію (пункт 3.1. Договору).
У пункті 3.3. Договору вказано, що майданчик для паркування вважається фактично повернутим Стороні-1 з моменту підписання Сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки, визначені п. 7.13. У випадку не підписання Стороною-2 акту повернення з експлуатації майданчика для паркування Сторона-1 має право підписати даний акт в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення Стороні-2, після чого майданчик вважається повернутим Стороні-1.
Відповідно до пунктів 7.1., 7.2. Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його Сторонами. Строк дії договору становить 1095 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування.
За змістом пункту 7.15. Договору у разі належного виконання умов даного договору стороною-2 Договір може бути пролонгований на той самий період шляхом підписання додаткової угоди.
Додаткові угоди та усі додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (пункт 9.2. Договору).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 Сторона-1 передала, а Сторона-2 в свою чергу прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Північна, 3 (біля ГБК «Полісся»), в межах III територіальної зони паркування м. Києва, що підтверджується Актом приймання – передачі паркувального майданчика від 01.03.2021.
Листом №053/05-580 від 15.02.2024 Комунальне підприємство «Київпарктранссервіс» повідомило позивача про те, що Договір №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 закінчує свою дію 01.03.2024 та висловило вимогу про повернення паркувального майданчика до 16.03.2024. Факт направлення підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 15.02.2024, накладними.
Листом №08 від 22.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» повідомило Комунальне підприємство «Київпарктранссервіс», що сторонами з урахуванням протоколу розбіжностей до договору було погоджено, що строк дії Договору №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 становить 2190 днів, а отже підстава для повернення паркувального майданчика 16.03.2024 відсутня. Враховуючи це, ТОВ «Безпечне паркування» оцінює вимогу про повернення паркувального майданчика та підписання акту про повернення як пропозицію про дострокове розірвання Договору та відхиляє її.
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/11172/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» до Комунального підприємства «Київпарктранссервіс» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
Позовні вимоги у справі №910/11172/24 мотивовані тим, що сторони у договорі з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей до нього чітко визначили строк дії договору, що складає 2190 календарних днів від дати підписання акта приймання-передачі майданчика для паркування, підстави та порядок розірвання договору. ТОВ «Безпечне паркування» зазначало, що КП «Київпарктранссервіс» не визнає строк дії договору тривалістю 2190 календарних днів від дати підписання акта приймання передачі в експлуатацію майданчика для паркування, який визначений в протоколі узгодження розбіжностей до договору, який підписаний уповноваженими представниками сторін, та в якому сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі №910/11172/24, відмовлено повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» до Комунального підприємства «Київпарктранссервіс» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
У вказаному рішенні суду зазначено, що у спірному договорі відсутні будь-які застереження щодо наявності протоколу узгодження розбіжностей. Тобто, у договорі відсутні умови, згідно з якими цей договір діє разом з таким протоколом. Відповідно до п. 9.4. договору усе листування між сторонами здійснюється за поштовими адресами, зазначеними в цьому договорі. Однак доказів на підтвердження надсилання пропозицій щодо підписання протоколу узгодження розбіжностей на адресу Підприємства Товариство не надало. Підписання договору та протоколу узгодження розбіжностей до нього не свідчить про підписання спірного договору на умовах, встановлених у протоколі. Вказане свідчить про підписання протоколу узгодження розбіжностей до договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 після підписання самого договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021. Також матеріали справи не містять доказів внесення змін до умов договору на такі, що встановлені у Протоколі узгодження розбіжностей від 24.02.2021. Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо строку дії договору (2 190 днів згідно з протоколом розбіжностей проти 1 095 днів згідно з договором).
Також у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/3552/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання права на експлуатацію, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів на підставі договору №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021.
Позовні вимоги у справі №910/3552/24 були мотивовані тим, що відповідач не визнає право позивача на експлуатацію, утримання та облаштування майданчика для паркування за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Північна, 3 (біля ГБК «Полісся), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, що включає 49 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, за договором від 24.02.2021 №ДНП-2021-02/26 строком дії 2190 календарних днів (в редакції протоколу узгодження від 24.02.2021) від дати підписання 01.03.2021 акту приймання передачі КП «Київтранспарксервіс» в експлуатацію ТОВ «Безпечне паркування» майданчика для паркування.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 у справі №910/3552/24, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» у позові до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс».
У постанові суду апеляційної інстанції у справі №910/3552/24 встановлено, зокрема, що у Договорі №ДНП-2021-02/26 від 24 лютого 2021 року відсутні будь-які застереження щодо Протоколу узгодження розбіжностей, про що вказує і сам позивач як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі. Тобто у Договорі №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 відсутні умови, що договір діє разом з Протоколом узгодження розбіжностей. Матеріали справи не містять доказів внесення змін до умов договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 на умовах встановлених у Протоколі узгодження розбіжностей від 24.02.2021. Із урахуванням вказаного, строк дії Договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 є таким, що закінчився 01.03.2024 відповідно до умов договору, які були погоджені сторонами, про що свідчать підписи та печатки сторін.
Звертаючись до суду з позовом у справі №910/7143/25, позивач зазначає, що у пункті 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються. Таким чином, позивач зазначає, що оскільки строк дії Договору від 24.02.2021 №ДНП-2021-02/26 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування є договором найму (оренди) комунального майна завершується у період воєнного стану, то він є автоматично продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. За таких підстав позивач просить суд визнати Договір ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладений 24.02.2021 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування», продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. 
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що Договір №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 закінчився 01.03.2024, а отже вимога про визнання договору продовженим є безпідставною. Крім того, зазначає, що передача права на експлуатацію паркомісць не може бути предметом договору оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню з огляду на таке.
Правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору №ДНП-2021-02/26 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 24.02.2021.
Що стосується визначення правової природи вказаного правочину, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зазначає, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів» майданчики для паркування віднесені до об`єктів благоустрою, якими відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» є території, тобто сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту. Правила паркування транспортних засобів передбачають обов`язковість обладнання майданчика для паркування відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, з обов`язковою відповідністю їх нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів.
Відповідно до п.14.1.104 статті 14 Податкового кодексу України майданчики для платного паркування - це площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, на якій відповідно до рішення органу місцевого самоврядування здійснюється платне паркування транспортних засобів. Об`єктом оподаткування майданчику для платного паркування є земельна ділянка, яка згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради спеціально відведена для забезпечення паркування транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, тротуарах або інших місцях, а також комунальні гаражі, стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх частини), які побудовані за рахунок коштів місцевого бюджету, за винятком площі земельної ділянки, яка відведена для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачених статтею 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (п.268-1.2.1 ст.268-1 Податкового кодексу України).
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Отже, ознаками договору найму (оренди) є:
- надання певного майна особою, яка уповноважена ним розпоряджатися, у володіння та користування (або тільки у користування) іншій особі без переходу до такої особи права власності;
- має тимчасовий характер. По закінченні строку оренди майно повертається наймодавцю;
- завжди оплатний: наймач завжди має сплачувати наймодавцеві за користування майном.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2024 у справі №910/1248/23 судом сформульовано правовий висновок щодо правової природи договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування та вказано, що оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер, то укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму. При цьому, доводи суду апеляційної інстанції про те, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, Верховний Суд вважає помилковими, оскільки цей договір не передбачає завдання замовника, не визначає процесу надання послуг КП «Київтранспарксервіс», наявність чи відсутність результату таких послуг, а визначає умови передання та користування майданчиком для паркування, визначає права та обов`язки сторін, які пов`язані із цим. Наявність у п. 3.4 договору посилання на щомісячне підписання актів приймання-передачі наданих послуг не змінює правову природу характеру і умов використання відповідачем майна, у зв`язку з чим Об`єднана палата відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.06.2018 у справі №910/20720/16 та від 03.02.2020 у справі №910/6312/19, щодо застосування ст. 901 Цивільного кодексу України до договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування та зазначила, що такий договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди) комунального майна.
Водночас, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2024 у справі №910/1248/23 зазначено, що предметом спірного договору найму є обладнаний під паркування майданчик, а не майнові права на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів. Права поділяються на абсолютні і відносні. До абсолютних належать права, яким кореспондує обов`язок невизначеного кола осіб не порушувати їх (і які можуть бути порушені невизначеним колом осіб). Наприклад, це право власності, сервітуту, емфітевзису, речової оренди, майнові права інтелектуальної власності. Відносними правами є ті, яким кореспондують обов`язки окремих осіб (і які можуть бути порушені тільки цими особами). Право на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів не належить ані до першої категорії, ані до другої. Власне, воно взагалі не є окремим правом. Воно є лише проявом здійснення правомочності користування паркувальним майданчиком певним чином, і може бути порушене не як таке, а як вчинення перешкод у здійсненні права користування. Тому необхідно відступити шляхом уточнення також від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі №910/8413/17, про те, що договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування є договором найму майнових прав. Уточнення полягає в тому, що такий договір є договором найму комунального майна (паркувального майданчика).
Отже, з наведеного вбачається, що майданчик для паркування є територією (земельною ділянкою), яка обладнана відповідно до вимог Правил паркування транспортних засобів і Правил дорожнього руху; територія як земельна ділянка є предметом матеріального світу, а тому майданчик для паркування є майном у розумінні Цивільного кодексу. Правовідносини між сторонами, що засновані на договорі, пов`язані з користуванням позивачем майданчиком для паркування як майном, мета такого користування витікає з функціональних якостей майна - надання третім особам місця для паркування транспортних засобів.
На відміну від послуг чітко визначеною метою договору оренди є набуття орендарем права користування майном, яке є похідним від права власності та носить матеріальний характер, проявляється у споживанні корисних властивостей речі.
Аналіз положень закону, які визначають суть оренди та послуги, свідчить про те, що договір оренди відрізняється від договору про надання послуг своїм предметом. Зокрема, послуга існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, споживається в процесі вчинення певної діяльності або здійснення певної діяльності, не набуваючи матеріального вигляду. У свою чергу предметом оренди є майно, тобто об`єкт матеріального світу, що визначений індивідуальними ознаками і є неспоживною річчю, або майнові права, як особливий вид майна.
Отже, укладений між сторонами Договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2021-02/26 від 24.02.2021 за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України та §5 глави 30 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).
Водночас, оскільки орендоване майно є комунальною власністю, то відносини сторін даного Договору оренди регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом з питань оренди державного та комунального майна та регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.
Згідно з частинами 3-4 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у редакції, чинній станом на 24.02.2021, договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем. Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.
Разом із тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
У подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Рішеннями судів у межах господарських справ №910/11172/24 та №910/3552/24 встановлено, що погоджений сторонами строк дії Договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 є таким, що закінчився 01.03.2024.
Тобто, закінчення строку дії спірного Договору припало на час дії воєнного стану в Україні.
У той же час, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 01.04.2022 №2181-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» доповнено пунктом 6-1 , згідно з яким, зокрема, під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо продовження договору оренди, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану; припинення орендарем договору оренди.
На виконання зазначених змін Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 №634 (далі, Постанова №634), пунктом 5 якої передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
У разі коли граничний строк для подання заяви про продовження договору оренди припадає на період воєнного стану, цей строк продовжується на строк воєнного стану та три місяці з дати його припинення чи скасування (абз. 6 пункту 5 Постанови №634).
При цьому, пунктом 16 вказаної Постанови №634 на орендодавців державного та комунального майна покладено, зокрема, обов`язок забезпечити продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, відбувається за умов відсутності повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону №157-ІХ.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 у справі №916/309/23.
Відповідно до приписів статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції станом на дату укладення Договору та закінчення строку його дії) рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.
Отже, за змістом визначених Постановою №634 положень автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, починається з 24.02.2022, за таких умов:
- строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану;
- відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Форма зазначеного повідомлення про відмову в продовженні договору оренди не визначена законодавством. Водночас, за змістом наведених норм, таке повідомлення (звернення) у розумінні пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 повинно містити обґрунтування необхідності використання об`єкта оренди саме для власних потреб з посиланням на конкретно визначені цілі такого використання, які повинні відповідати законодавству, а також статуту чи положенню. При цьому в розумінні наведених норм власними потребами можуть бути потреби у використанні об`єкта оренди з урахуванням його функціонального призначення для забезпечення здійснення статутної діяльності.
Повідомлення, в якому не зазначено про необхідність використання об`єкта оренди для власних потреб та не наведено обґрунтування необхідності такого використання, не відповідає вимогам абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки орендар як більш уразлива сторона в таких правовідносинах має право вимагати дотримання щодо нього загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.
Змістовно подібний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2025 у справі № 914/622/24.
Обставин, за яких укладений між сторонами Договір не міг вважатися продовженим у силу вказаних вимог законодавства, суд не встановив, а відповідач у листі від 15.02.2024 №053/05-580 на такі обставини не посилався.
У листі від 15.02.2024 №053/05-580 відповідач лише констатує, що погоджений сторонами строк дії договору закінчився 01.03.2024 й виключно у зв`язку з цим ставить вимогу про звільнення паркувального майданчика. Лист не містить посилання на відмову балансоутримувача продовжити строк дії Договору з будь-яких підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Висновки суду першої інстанції про те, що оскільки у межах господарських справ №910/11172/24 та №910/3552/24 встановлено, що строк дії Договору №ДНП-2021-02/06 від 24.02.2021 закінчився 01.03.2024 у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, а тому до даних правовідносин сторін не підлягають застосуванню норми статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які визначають підстави для відмови у продовженні договору оренди, є помилковими, оскільки відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Постанова №634 впровадила автоматичне продовження договорів оренди державного та комунального майна на період воєнного стану. Це імперативна норма, що автоматично продовжує дію угод, чинних на 24.02.2022, без заяви орендаря та аукціону, за умов відсутності повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону №157-IX.
Факт закінчення погодженого сторонами при укладенні Договору оренди комунального майна строку його дії не нівелює можливості його автоматичного продовження згідно з Постановою №634.
Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги позивача про те, що у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану укладений між сторонами Договір у розумінні Постанови №634 не припинив свою дію.
Спосіб захисту, обраний позивачем, щодо визнання договору оренди продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.10.2024 по справі №920/910/23.
Також суд звертає увагу на позицію Верхового Суду при вирішенні подібної категорії спорів, викладену у постанові від 15.01.2025 у cправі №909/1001/23 за позовом Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради до Фізичної особи-підприємиці Сочавської Уляни Петрівни про звільнення майданчика для паркування, а саме: згідно висновків Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 15.03.2024 у cправі №910/1248/23, оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер (як і у даній справі, що переглядається у касаційному порядку), Верховний Суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму. За вказаних обставин слід зазначити, що згідно з п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила щодо продовження договору оренди, зокрема щодо запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану. З посиланням на абз.1 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 №634 Верховний Суд обставин, за яких укладений між сторонами договір не міг вважатися продовженим в силу вказаних вимог законодавства, не встановив, а учасники справи на такі обставини не посилалися, а отже доводи відповідачки, викладені у відзиві на касаційну скаргу, про те, що у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану цей договір не припинив свою дію, ґрунтуються на встановлених обставинах справи та положеннях чинного законодавства.
Отже, з огляду на те, що спірний Договір №ДНП-2021-02/26 є договором найму (оренди) комунального майна, строк дії якого завершується у період воєнного стану, то він є автоматично продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану на підставі пункту 5 Постанови №634, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а рішення місцевого господарського суду скасуванню.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду в даній справі таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покладається у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 у справі №910/7143/25 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати Договір №ДНП-2021-02/26 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладений від 24.02.2021 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування», продовженим на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.
Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01054, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ідентифікаційний код 35210739) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне паркування» (04211, місто Київ, вул. Йорданська, будинок 6, ідентифікаційний код 44065596) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. Видати наказ. 
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Матеріали справи №910/7143/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко