П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/6926/25	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
повний текст судового рішення
складено 27.02.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
при секретарі - Філімович І.М.

за участю: 
представника апелянта – Дмитренка І.М. 
представника відповідача – Зайцевої А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення від 16.06.2025 року №1034714290707, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

02 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.25 р. № 1034714290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 021 051,05 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, вказала на те, що відповідач дійшов безпідставного висновку про таке вчинення нею такого порушення, як видача розрахункового документа, який не містить одного з реквізитів - коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД. На думку позивачки, законодавством не встановлено відповідальності за видачу розрахункового документа, в якому не відображено той чи інший елемент.
Представник відповідача, Головного управління ДПС у Миколаївській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши в обґрунтування своєї правової позиції, що під час перевірки ОСОБА_1 встановлено непроведення розрахункових операції через ПРРО, а саме відповідно виписки банку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.25 р. до 15.05.25 р. встановлені факти оплати операцій, виконаних через POS-термінал, що підтверджує здійснення реалізації товарів без застосування ПРРО, або не на повну суму розрахункової операції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.06.25 р. № 1034714290707 – відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом зазначено, судом невірно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, зокрема поза увагою суду залишились доводи позивача щодо розміру застосування штрафних санкцій у завищеному розмірі (100-150% замість 25-50%).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

На підставі наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.05.25 р. № 632-п працівниками відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 09.05.25 р. до 16.05.25 р.
За результатами перевірки складено акт перевірки від 19.05.25 р. №7248/ Ж5/14/29/07/2662505986, за висновками якого встановлено порушення п. 1, п. 2 ст. 3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме здійснення за період з 01.01.25 р. до 15.05.25 р. реалізації товарів без застосування ПРРО на суму 678 410,74 грн. та порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не зазначення коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД у фіскальних чеках на товар, при продажу підакцизної групи товарів в період з 01.04.25 р. до 28.04.25 р.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.25 р. № 1034714290707, яким позивачці визначено грошове зобов`язання на загальну суму 1 021 051,05 грн. за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР. Дія вказаного Закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:
- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);
- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2);
- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (пункт 11);
- вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (пункт 12).

Згідно зі статтею 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема:
- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення (пункт 1);
- триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (пункт 7).
Як встановлено судом апеляційної інстанції під час перегляду справи, в акті фактичної перевірки в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення: не проведення розрахункових операції через ПРРО (фіскальний №4000544514), а саме: відповідно виписки банку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2025 по 15.05.2025 встановлено факти оплати операцій, виконаних через POS термінал по договору №0122GO/2662505986, що підтверджує здійснення реалізації товарів без застосування ПРРО, або не на повну суму розрахункової операції.
Також вказано, що згідно виписки банку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2025 по 15.05.2025 (додаток 7 до акту перевірки), дані СОД РРО за період з 01.01.2025 по 15.05.2025, (додаток 6 до акту перевірки), але за період 01.01.2025 по 15.05.2025 були здійсненні реалізації товарів без застосування ПРРО, а саме у кількість 2301 транзакцій на суму 678410,74 грн.: - за січень 2025 року кількість транзакцій склало 570 на суму 145524,90 грн. (02.01.2025 за 01.01.2025 (банківський день) кількість 24 одиниць на 3330,12 грн); - за лютий 2025 року кількість транзакцій склало 542 на суму 171076,48 грн.; - за березень 2025 року кількість транзакцій склало 475 на суму 150869,65 грн.; - за квітень 2025 року кількість транзакцій склало 473 на суму 143153,66 грн.; - травень по 15.05.2025 за 14.05.2025 банківський день кількість транзакцій 241 на суму 67786,05 грн., що є порушенням п.1, п. 2 ст.3 розділу II Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Також зауважено, що на підставі інформації з ІКС «Податковий блок» встановлено, що під час проведення розрахункових операцій в магазині, який належить ФОП ОСОБА_2 , через ПРРО фіскальний номер №4000544514. в період з 01.04.2025 по 28.04.2025, при продажу підакцизної групи товарів, мало місце відсутність значення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних чеках на товар (згідно додатку №5) пиво хайк премиум паст жб у фіскальному чеку №qtqBFhN36p1 від 01.04.2025 року (17:51:55); пиво хайк премиум паст жб у фіскальному чеку №WKBG2-TUKmI від 06.04.2025 року (17:25:11); германарих бланш у фіскальному чеку №iGD5MJJAVU 28.04.2025 року від (18:58:17), що є порушенням п. 11 ст. 3 Закону №265.

Разом з тим, зазначаючи в акті перевірки про порушення пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР, податковий орган не надає жодних підтверджень недотримання нею обов`язку щодо проведення розрахункових операцій без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних чеках на товар через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
В той же час, за визначенням статті 2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 (далі - Положення № 13).
Пунктом 3 розділу І указаного Положення передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» Положення №13 фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).
Суд зауважує, що аналіз змісту вказаного вище пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з наступних обов`язків: 1) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 2) непроведення розрахункової операції через РРО; 3) невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції; 4) проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання походять зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 указаного Закону. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення, за яке настає відповідальність за пунктом 1 статті 17 вказаного Закону.
При цьому, зміст об`єктивної сторони складу правопорушення, а саме - дії, які складають суть протиправної поведінки платника податків, свідчить, що в контексті пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР відповідальність настає за дії, які за своєю суттю та способом спрямовані на приховування належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій, тощо.
Натомість, у цій справі суб`єкта господарювання притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених пунктами 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, із вказівкою саме на видачу розрахункового документа, який не містить одного з обов`язкових реквізитів розрахункових документів/електронних розрахункових документів (цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку).
Водночас, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 520/4564/23 наголосив, що законодавець не визначив як самостійний склад правопорушення та не встановив відповідальності за видачу розрахункового документу з використанням реєстраторів розрахункових операцій, в якому не відображається той чи інший елемент наведеного у Положенні змісту, а саме - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку. Тобто, законодавець визначив обов`язок, за невиконання якого не встановив відповідальність відповідно до статті 17 Закону № 265/95-ВР.
У цій же постанові Верховний Суд підкреслив, що до розрахункового документу встановлюються певні вимоги щодо відтворення його змісту. Водночас, відсутність певного елементу змісту (незначний недолік) у такому розрахунковому документі, який в свою чергу у повному обсязі надає можливість не тільки відтворити, зрозуміти та ідентифікувати розрахункову операцію за місцем її проведення. не приховуючи її сутність. за допомогою реєстратора розрахункових операцій (тощо), але і підтвердити її виконання, не може бути правовою підставою для притягнення такого платника податків до відповідальності за пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, а саме - як за невидачу такого розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Виключенням з цього правила можна вважати видачу фіскального чеку, в якому не зазначено тих обов`язкових реквізитів, що встановлені у Положенні № 13, які не надають можливості підтвердити виконання розрахункової операції, та які мають вплив на правильність визначення, реальність здійснення господарської операції за її суттю та на формування показників податкової звітності.
Зазначений висновок узгоджується з правовим підходом, наведеним у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2023 року у справі №420/11790/22.
Крім того, як було зазначено вище, до позивача застосовані штрафні санкції за ст. 3 ч.1, 2, 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
В свою чергу, під час перевірки контролюючим органом не було встановлено фактів непроведення позивачем розрахункових операцій через РРО та фактів здійснення розрахункової операції на неповну суму покупки, а тому притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР є безпідставним та необґрунтованим.
Крім того, у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого документу вимогам щодо форми і змісту.
Належним доказом в підтвердження обставин щодо видачі позивачем розрахункових документів невстановленої форми є відповідні розрахункові документи, проте як до матеріалів перевірки, так і до матеріалів справи останніх не додано. Доказів здійснення перевірки первинних документів каси відповідачем також не подано.
Жодним чином в акті перевірки не аргументовано та не підтверджено й подальших посилань управління в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та розрахунку до нього на порушення Підприємцем пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР щодо обов`язку проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Навпаки, як слідує з акту перевірки, посадовими особами відповідача проведена контрольна розрахункова операція (по купівлі пива «Хайк Преміум» паст. жб 0,5, кількість 6 шт. вартістю 42,00 грн., загальна вартість 252,00 та германарих бланш вартістю 44,00 грн.) із застосуванням РРО, в ході якої надано розрахунковий документ № 4000544514.
При цьому в акті не зазначено, що у фіскальному чеку № 4000544514 при продажу алкогольного напою не відображено правильний обов`язковий реквізит, а саме: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольному напої (серія та номер).
Як вже зазначалось вище, в пунктах же 2.2.20 акту лише зазначено, що згідно виписки банку по рахунку НОМЕР_2 за період з 01.01.2025 по 15.05.2025 (додаток 7 до акту перевірки), дані СОД РРО за період з 01.01.2025 по 15.05.2025, (додаток 6 до акту перевірки), але за період 01.01.2025 по 15.05.2025 були здійсненні реалізації товарів без застосування ПРРО, а саме у кількість 2301 транзакцій на суму 678410,74грн.: -за січень 2025 року кількість транзакцій склало 570 на суму 145524,90 грн. (02.01.2025 за 01.01.2025 (банківський день) кількість 24 одиниць на 3330,12грн); -за лютий 2025 року кількість транзакцій склало 542 на суму 171076,48 грн.; -за березень 2025 року кількість транзакцій склало 475 на суму 150869,65 грн.; -за квітень 2025 року кількість транзакцій склало 473 на суму 143153,66 грн.; -травень по 15.05.2025 за 14.05.2025 банківський день кількість транзакцій 241 на суму 67786,05 грн., що є порушенням п.1, п. 2 ст.3 розділу II Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». змінами 1з доповненнями.
Втім, як вже зазначалось, відповідачем не надано жодних доказів видачі позивачем із застосуванням РРО на перевіряємій господарській одиниці розрахункових документів, в яких відсутні обов`язкові реквізити про цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої та незазначення правильного найменування товару при його реалізації.
Відсутність таких доказів позбавляє суд й можливості перевірити правильність сумарного визначення розміру застосованих фінансових санкцій.
Водночас, суд звертає увагу, що в будь-якому випадку самі лише по собі відомості, що внесені у базу даних системи обліку даних РРО, за своєю суттю є податковою інформацією та не є належним доказом податкового правопорушення і лише її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Сама ж лише інформація баз даних не є тим джерелом отримання податкової інформації, яка згідно з положеннями статті 83 ПК України може бути підставою для висновків контролюючих органів під час проведення перевірок, а відтак не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником. Більш того, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Як закріплено в частині 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає, що відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої та коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.
Разом з тим, судом не встановлено жодних обставин, окрім зазначення того, що таке порушення було встановлено відповідачем на підставі інформації, яка міститься в СОД РРО.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій не дотримався принципів процесуального закону, не встановив в повній мірі фактичних обставин справи, не дослідив доказів, що мають значення для правильного її вирішення, в сукупності та не надав їм оцінки з урахуванням норм права та доводів сторін, якими обґрунтовані їх вимоги та заперечення.
При цьому колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року – скасувати, ухвалити у справі №400/6926/25 нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення від 16.06.2025 року №1034714290707 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.25 р. № 1034714290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 021 051,05 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 30.04.2026 року.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко