Справа № 138/45/26
Провадження №:2/138/681/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2019 АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №Z75.22379.006077875. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем був укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №Z75.22379.006077875 від 13.12.2019, заборгованість за яким становила 117416,26 грн., з яких 45482,21 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14939,75 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 56994,30 грн. сума заборгованості за комісіями. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 117416,26 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.01.2026 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та надано строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 02.03.2026 продовжено представнику відповідача адвокату Заболотній Г.В строк на подання відзиву.
Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. В прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника.
Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавали. 10.03.2026 до суду від представника відповідача адвоката Заболотної Г.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача частково визнала позовні вимоги в межах стягнення суми тіла кредиту та відсотків в сумі, передбаченій умовами договору та заперечила щодо стягнення комісії. Заперечення мотивовано тим, що умови договору, якими передбачено стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними про що свідчать правові висновки Верховного Суду. Представник відповідача посилаючись, на відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, просила відмовити в стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 56994,30 грн. 
13.03.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив про безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача. Заперечення проти відзиву мотивовано тим, що відповідач особисто підписав спірний кредитний договір, а відтак сторонами договору було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору на погоджених умовах. При цьому представник вказав, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, а також не спростовує презумпцію правомірності кредитного договору, а відтак всі права, набуті сторонами правочину за цим договором повинні безперешкодного здійснюватись, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Представник позивача додав, що умовами спірного кредитного договору визначено плату за обслуговування кредиту (п. 1.5). Відповідно під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені Договором та Договором Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги». Враховуючи викладене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач та його представник правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористались.
Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Також відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Суд встановив, що 13.12.2019 Акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту та страхування №Z75.22379.006077875.
Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 вказаного договору Позичальник акцептував Публічну пропозицію Банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою Договору кредиту та страхування. Таким чином обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини Банку та Позичальника в рамках кредитних правовідносин про що зазначено у п.6 Кредитного договору.
Відповідно до п.1.7. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 40948,28 гривень на рахунок № НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6551,72 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору
Загальна сума кредиту згідно п. 1.2 договору становить 47500 грн.
У пунктах 1.4., 1.3 та 1.6. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 13.12.2024, за користування кредитом позичальник сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 9,99 % річних.
В пункті 4 договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору , зрозуміло та доступно викладено: а) детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; б) графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; в) сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.
Факт перерахунку грошових коштів на рахунок відповідача в сумі 47500, грн. підтверджується копією ордеру-розпорядження № 1 від 13.12.2019. Також, копією ордеру-розпорядження № 2 від 13.12.2019 підтверджується факт перерахунку страхового платежу в сумі 6551,72 грн. від ОСОБА_1 на рахунок страхувальника.
Також 13.12.2019 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (Додаток № 1 до Договору кредиту та страхування №Z75.22379.006077875 від 13.12.2019), в якому викладені умови кредитного договору щодо суми кредиту, строку кредитування, розміру процентної ставки за користування кредитом, а також порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення.
З Графіку кредиту, викладеного в Додатку № 1 до Договору кредиту та страхування (Паспорт споживчого кредиту), вбачається, що строк на який надано кредит становить 60 місяців, сума нарахованих процентів за користування кредитом за вказаний період за ставкою 9,99% річних з врахуванням дотримання графіку та вчасного внесення всіх платежів, становить 13038,52 грн., інші послуги банку складають 86355,00 грн. та всього до сплати 146893,52 грн.
Також суд встановив, що 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого, АТ « Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до умов п. 5.1 договору факторингу перехід від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами цього Договору.
На підтвердження факту укладення вказаного договору позивач надав копію платіжної інструкції № 19913 від 11.07.2023 про сплату коштів за відступлення права вимоги за Договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023.
Як вбачається з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 загальна сума заборгованості за яким станом на 07.07.2023 становила 117416,26 грн., з яких 45482,21 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14939,75 грн. – сума заборгованості за відсотками; 56994,30 грн. – сума заборгованості за комісіями; кількість днів прострочення 1116.
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, суд встановив, що позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника ОСОБА_1 .
Також, з наданих доказів вбачається, що під час укладення договору № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору особистим підписом. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. 
Крім того, наданими доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 47500,00 грн.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідач належним чином не виконував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості.
На підтвердження суми заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 позивачем надано розрахунок боргу станом на 07.07.2023, з якого вбачається, що загальна заборгованість становить 117416,26 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 45482,21 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 14939,75 грн. та заборгованості за нарахованими комісіями в сумі 56994,30 грн.
Також, позивачем надано виписку з особового рахунку відповідача за вказаним кредитним договором за період з 13.12.2019 по 07.07.2023, з якої вбачається, що відповідач частково сплатив кошти в загальній сумі 7618,66 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості, зокрема 08.01.2020 платіж на суму 2500 грн., 07.02.2020 платіж на суму 2500 грн., 10.03.2020 платіж на суму 2500 грн., 16.04.2020 платіж на суму 118,66 грн.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 45482,21 грн.
Відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт виконання АТ «Ідея Банк» своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором та перерахування на його картковий рахунок кредитних коштів у сумі 47500 гривень, на умовах, визначених цим договором, а також невиконання зі своєї сторони зобов`язань за вказаним договором, тобто повернення АТ «Ідея Банк» отриманих кредитних коштів та відсотків за користування ними у строки, визначені сторонами договору.
Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вказаним вище кредитним договором № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 належним чином повністю не виконав, зважаючи на часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача суму заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 45482,21 грн. та нараховані відсотки в сумі 14939,75 грн.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
Так, відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з нього комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором, зважаючи на те, що умови договору, якими визначено сплату комісії суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування, а тому є нікчемними.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22).
Як вбачається зі змісту кредитного договору № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 в пункті 4 сторони дійшли згоди про те, що в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено: а) детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; б) графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; в) сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.
Паспортом споживчого кредиту, який є Додатком № 1 до Договору кредиту та страхування № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 визначено платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, а саме: 1) відкриття пакету послуг – 100 грн.; 2) плата за обслуговування кредитної заборгованості - 3,03% щомісячно від початкової суми кредиту.
В пункті 5 Паспорту споживчого кредиту викладено Графік кредиту в якому передбачено щомісячну сплату платежів за додаткові та супутні послуги банку в тому числі інші послуги банку в розмірі 1439,25 грн.
Водночас, в матеріалах справи відсутній перелік банківських послуг, які входять до інших послуг банку, пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись кредитодавцем.
За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою.
Відповідно до частин 1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
При цьому, позивачем не надано доказів того, що кредитодавець поніс додаткові витрати за обслуговування кредитної заборгованості. Тому, нарахована позивачем комісія в сумі 56994,30 грн не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена.
Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії необхідно відмовити з підстав їх необґрунтованості.
З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за основним боргом та нарахованими відсотками в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 60421,96 грн. (45482,21 грн. основного боргу + 14939,75 грн. боргу за відсотками).
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 60421,96 грн., тобто 51,46 % від заявленої вимоги, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1370,07 грн., а судовий збір у сумі 1292,33 грн. суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 3 ч. 1 п. 3, 512, 514, 525, 526 ч. 1, 530 ч. 1, 610, 612, 625, 626 ч. 1, 634 ч. 1, 1048, 1054 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7 ч. 13, 12, 13 ч. 1, 76-81, 141 ч. 1, 178 ч. 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Кредитним договором № Z75.22379.006077875 від 13.12.2019 в розмірі 60421 (шістдесят тисяч чотириста двадцять одна) гривня 96 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 1370 (одна тисяча триста сімдесят) грн. 07 коп. 
Судовий збір в сумі 1292 (одна тисяча двісті дев`яносто дві) грн. 33 коп. залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.
Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса для листування: вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Представник відповідача: адвокат Заболотна Ганна Валеріївна, адреса для листування: вул. Сагайдачного, 1/30, каб. 5, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя:   Т.Ю. Холодова