Справа № 761/11194/23
Провадження № 2-адр/761/2/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі Каніковському Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника адвоката Лаухіної В.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування Віняра Руслана Мироновича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2026 року позов ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування Віняра Руслана Мироновича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково.
Адвокат Лаухіна В.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення простягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 11550,00 грн.
29.06.2026 року від представника відповідача надійшли заперечення щодо витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, посилаючись на їх неспівмірність із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг. 
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 
За ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За умовами ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи, було надано до суду: копія договору про надання правової допомоги № 35 від 23.02.2023р., Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги, рахунок № 1/35 від 15.06.2023р., платіжна інструкція від 16.06.2023р., Акт наданих послуг № 1 від 15.06.2023р.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості. Враховуючи загальну тривалість розгляду справи в суді, та кількість часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 11550,00 грн., що буде відповідати принципу справедливості та розумності.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву представника заявника адвоката Лаухіної В.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування Віняра Руслана Мироновича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)(код ЄДРПОУ 37405284) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правову допомогу в сумі 11550,00 грн.
З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, додаткове рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва 
01 липня 2026 року