Справа № 287/2710/25
провадження 2/287/374/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Винара Л.В.
з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі – позивач, ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Олевського районного суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , відповідачка, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 у розмірі 65223,47 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено, що 02.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 02.09.2024-100001086, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 24000,00 грн., строком на 210 днів,з дати його надання. Дата повернення (виплати кредиту) – 30.03.2025. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 4800,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. 15.12.2024 сторони домовились за ініціативою позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни у заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми , встановлюючи строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, графік платежів, строк дії договору, денну процентну ставку та її розрахунок в наступній редакції: строк на який надається кредит -245 днів з дати його надання , дата повернення (виплати) кредиту – 04.05.2025. Неустойка: 240,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-3781. Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на момент пред`явлення позову утворилася заборгованість у розмірі 65223,47 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 22182,58 грн.; по процентам у розмірі 31649,60 грн.; по неустойці у розмірі 11391,29 грн. Звертає увагу, що відповідачкою у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 600 грн. від 24.03.2025. Враховуючи вищевикладене просить задоволити позов в повному обсязі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.
На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачки ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 07.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Викликано в судове засідання сторони по справі. 
03.02.2026 судом відкладено розгляд справи у зв’язку з клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Брадарської Н.В. на 12 год. 30 хв. 01.04.2026. Повторно викликано в судове засідання сторони по справі. 
05.02.2026 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі, зокрема у частині стягнення процентів, неустойки та інших санкційних нарахувань, як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Задовольнити позов частково виключно в межах доведеного залишку тіла кредиту, з обов’язковим урахуванням платежів, здійснених відповідачем 10.11.2024 та 15.12.2024, що підтверджується наданими квитанціями. 
10.02.2026 від представника  позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій просить поновити позивачу строк для подання доказів та прийняти їх. Позовні вимоги задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
18.02.2026 від представника відповідачки надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів як необгрунтованого та такого, що спрямоване на усунення недоліків доказової бази після подання позову. Також, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі, зокрема у частині стягнення процентів, неустойки та інших санкційних нарахувань, як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Задовольнити позов частково виключно в межах доведеного залишку тіла кредиту, з обов’язковим урахуванням платежів, здійснених відповідачем. 
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник  позивача  в судове засідання  не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просить розгляд справи здійснювати без його участі.
Відповідачка у судові засідання 03.02.2026 та 09.06.2026 на розгляд справи не з`явилася та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Заяву про відкладення розгляду справи відповідачка до суду не надала.
Також, від представника відповідачки – адвоката Брадарської Н.В. надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу без її участі та участі відповідачки. Вважає, що позовні вимоги мають бути задоволенні частково виключно в межах доведеного залишку тіла кредиту , з обов`язковим врахуванням платежів, здійснених відповідачкою 10.11.2024 та 15.12.2024. 
Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідив матеріали справи, вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин та дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 02.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладений кредитний договір № 02.09.2024-100001086, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 33-35).
Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), заявку, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), інформаційне повідомлення позичальника - підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором – Е636(а.с. 27-39).
Відповідно до умов кредитного договору № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 відповідачці надано кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 02.09.2024; сума кредиту: 24000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 210 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 30.03.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 4800,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,88 % = (44452.18/24000)210 х100 %. Проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Пунктом 12 передбачений графік платежів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 3834,77 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 68452,18 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 44452,18 грн. Неустойка 240,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконання/неналежного виконання зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. 
Відповідачка погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором – Е636. Без реєстрації відповідачки на сайті ТОВ «Споживчий центр», без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідачці.
Заявка відповідачки від 02.09.2024 та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74ХХ-ХХХХ-3781.
Окрім цього, відповідачка ознайомилась з умовами кредитування, розміром відсотків, нейстойки тощо, про що свідчить її електронний підпис у паспорті споживчого кредиту від 02.09.2024. (а.с. 40-43).
ТОВ «Споживчий центр» умови договору виконало, надавши відповідачці кредит у розмірі 24000,00 грн., що стверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.11.2025 за вих. № 1-2711 про перерахунок коштів 02.09.2024 на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 у сумі 24000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua – 497832277, з призначенням платежу - видача за договором кредиту № 02.09.2024-100001086 (а.с. 59).
Також, 15.12.2024 сторони домовились за ініціативою позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни у заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми , встановлюючи строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, графік платежів, строк дії договору, денну процентну ставку та її розрахунок в наступній редакції: строк на який надається кредит -245 днів з дати його надання , дата повернення (виплати) кредиту – 04.05.2025 (а.с. 56-58). 
Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 відповідачка має заборгованість у розмірі 65223,47 грн., що складається із заборгованості: по основному боргу (тілу кредиту) в розмірі 22182,58 грн.; по процентам у розмірі 31649,60 грн.; по неустойці у розмірі 11391,29 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 02.09.2024 по 04.05.2025 (а.с. 21).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до матеріалів справи, кредитний договір № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. 
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір, що відповідачкою та її представником не заперечується.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 виконало у повному обсязі.
З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024, вбачається, що заборгованість відповідачки ОСОБА_1 становить 65223,47 грн., що складається із заборгованості: по основному боргу в розмірі 22182,58 грн.; по процентам у розмірі 31649,60 грн.; по неустойці у розмірі 11391,29 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 02.09.2024 по 04.05.2025.
Разом з тим у долученій представником позивача до відповіді на відзив картці субконто відображено дебет 85943,50 грн., кредит 32111,32 грн. та сальдо 53832,18 грн.
Суд вважає, надану представником позивача картку субконто належним та допустимим доказом, який слід долучити до матеріалів справи та врахувати під час прийняття судового рішення. 
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості зі сплати процентів у розмірі 31649,60 грн., суд зазначає наступне.
Позивач, здійснюючи розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором, виходив з процентної ставки, що згідно умов договору становить 1 % на день (строк кредитування 245 днів з дати його надання, з врахуванням додаткового договору від 15.12.2024).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір № 02.09.2024-100001086 був укладений 02.09.2024 (щоденна процентна ставка за вказаним договором становить 1 %, дата повернення кредиту 04.05.2025), тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, розмір денної відсоткової ставки, встановлений позичальником не перевищує розміру денної відсоткової ставки, який визначений Законом України «Про споживче кредитування» та перерахунку не підлягає.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки субконто відповідачкою частково сплачувались кошти позивачу ТОВ «Споживчий центр» за вказаним договором у розмірі 32111,32 грн., при цьому заборгованість на 04.05.2025 становить 53832, 18 грн., що дорівнює сумі заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22182,58 грн., по процентам в розмірі 31649,60 грн., вказаному у розрахунку заборгованості.
При цьому власного детального розрахунку заборгованості відповідачкою та її представником суду не надано. 
Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22182,58 грн. та процентами в розмірі 31649,60 грн. за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором в загальному розмірі 53832, 18 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою у розмірі 11391,29 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час.
Таким чином, ураховуючи, що позивачем нараховано неустойку (штраф, пеня) за невиконання відповідачкою зобов`язання за кредитним договором у сумі 11391,29 грн. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідачки у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, згідно платіжної інструкції № СЦ00058782 від 02.12.2025 (а.с. 1) позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 65223,47 грн., і судом такий позов задоволено частково на суму 53832,18 грн., що складає 82,53 % від ціни позову. Відтак з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1999,21 грн. (2422,40 грн. х 82,53 %).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 205, 207, 525-527, 530, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3,4,12,13,76-81,141,263, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»заборгованість за кредитним договором № 02.09.2024-100001086 від 02.09.2024 у розмірі 53832 (п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 18 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплачений судовий збір у розмірі 1999 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 21 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А.
Представник позивача: Мохир Ярослав Вікторович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Представник відповідачки: Брадарська Наталія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса для листування: АДРЕСА_2 . 

Суддя:	  	Л.  В.  Винар