ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/413/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 707/3162/25 Категорія: 304090000 	Тептюк Є.П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Василенко Л.І., 

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 року (у складі судді Тептюка Є.П.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду із вказаним позовом. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0668879716.
Відповідач не виконав умови кредитного договору № 0668879716, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
14.07.2021 року було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0668879716.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0668879716.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0668879716.
На підставі викладеного вище, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 65024,70 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 5000 грн та нарахованих процентів в розмірі 60024,70 грн. Також позивач просив стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.12.2025 позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 0668879716 від 18.07.2019 у розмірі 7625 грн, що складається із: тіла кредиту в розмірі 5000 грн та процентів в розмірі 2625 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 284,15 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1876,80 грн.
Суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановив факт укладення кредитного договору, перерахування кредитних коштів відповідачу та факт переходу права вимоги за укладеним кредитним договором до позивача.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позичальник мав право нараховувати проценти за користування кредитом за період з 16.01.2020 по 14.02.2020, розмірі яких становить 2625 грн.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, що перешкодило з`ясуванню дійсних обставин справи. Судом першої інстанції не досліджено оригінали доказів.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів ТОВ «Інфінанс».
Крім того, позивачем не доведено факт укладення кредитного договору. Наявні в матеріалах справи документи не підписані ОСОБА_1 особисто.
Також скаржник заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що таке стягнення є способом додаткового збагачення за рахунок відповідача.
14.01.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02.12.2025, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Позивач звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість за кредитним договором, що свідчить про визнання факту укладення договору та отримання кредитних коштів.
Разом з тим, факт перерахування кредиту на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується виписками АТ «Сенс Банк» та листом оператора платіжних послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Згідно з п. 1 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 січня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика, кредит, банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0668879716.
Договір підписано шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 3w1q8z. Тобто договір був підписаний у відповідності до Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію».
Відповідно до договору відповідачу надавався кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатках № 1, № 2, № 3, № 4.
Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем).
Дія цього Договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії Договору. Дія цього Договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами.
Мета отримання кредиту – для власних потреб. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії – 20000 гривень. Тип процентної ставки фіксована. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначався сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідачу надавалися 4 транші, а саме 18.07.2019 в розмірі 1400 грн, 08.08.2019 в розмірі 2800 грн, 30.08.2019 в розмірі 3000 грн, 06.12.2019 в розмірі 3000 грн. 
З розрахунку вбачається, що відповідачем дані транші були погашенні. Отже, внесення відповідачем грошових коштів на рахунок кредитодавця є вчининеням конклюдентних дій щодо визнання кредитного договору № 0668879716 від 18.07.2019 укладеним та погодженням всіх його умов.
16.01.2020 відповідач звернувся із заявою-анкетою на отримання 5 траншу кредиту в рамках кредитного договору № 0668879716 від 18.07.2019.
Сторонами були підписані акцепт оферти та пропозиція згідно анкети-заявки № 2628505861 від 16.01.2020 шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 7n9q3W та визначено наступні умови кредиту (траншу): розмір кредиту 5000 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % в день; річна відсоткова ставка 638, 75 % річних; загальна вартість кредиту 2625 грн.
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит(транш) в розмірі 5000 грн на банківську карту НОМЕР_1 , що була вказана відповідачем в анкеті?заявці від 16.01.2020.
Перерахування коштів підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до якого 16.01.2020 було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 5000 грн. (5 транш) на картку № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 4662789, призначення платежу: Зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_1 .
Також, відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 30.09.2025 про витребування доказів, АТ «СЕНС БАНК» надано відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є клієнтом Банку. На його ім`я відкрито карту № НОМЕР_1 . 
Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача вбачається зарахування коштів в розмірі 5000 грн. Фінансовим номером ОСОБА_1 в період з 16.01.2020 по 19.01.2020 є + 380668879716.
Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт того, що первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі.
З огляду на викладені обставини, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів перерахунку кредитних коштів.
14.07.2021 укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0668879716 .
10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0668879716. 
Таким чином, позивачем доведено факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 0668879716.
Повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги.
Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідач вносив платежі відносно 4 кредитів (траншів), проте отримавши 5 кредит (транш) не виконав належним чином умови і в нього виникла заборгованість, що станом на 14.08.2025 складала 85062,20 грн (тіло кредиту 5000 грн; нараховані проценти на дату відступлення права вимоги 80062,20 грн).
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 65024,70 грн (тіло кредиту 5000 грн; нараховані проценти 60024,70 грн).
Відповідачем не надано власний контррозрахунок та доказів сплати заборгованості.
Колегія суддів погоджується з висновком, до якого дійшов суд першої інстанції про те, що з відповідача слід стягнути непогашене тіло кредиту в розмірі 5000 грн, а також проценти, передбачені умовами договору, за користуванням траншу за 30 днів, що складає 2625 грн.
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2025 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.В. Карпенко

Л.І. Василенко