Справа № 466/8039/25 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/302/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Костюк С.О.,
з участю: представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Кавалець Л.П.,
представника відповідача ТзОВ «ЄвроЛьвів» - адвоката Маланій І.Я.,
представника відповідача ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприска М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Кавалець Лесі Петрівни на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврольвів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» про визнання майнових прав на обєкт,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовною заявою до ТзОВ "ЄвроЛьвів" та ТзОВ "Сіті Львів Девелопмент" про визнання майнових прав на 1-но (одно) кімнатну житлову квартиру, що знаходиться в 2-му під`їзді на 6 поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 , будівельний номер 113, загальна проектна площа 57,28 кв. м, як на частку в об`єкті незавершеного будівництва, згідно з Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 11.11.2021, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. та зареєстрованим під № 4807.
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 28.09.2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум" що діяла за рахунок та в інтересах пайового недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду закритого типу "Львівська Мрія-Інвест" (далі – ТОВ "КУА "Оптимум"), було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. та зареєстрований під № 2494.
Предметом Попереднього договору № 2494 було укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу (далі – основний договір) 1-но (одно) кімнатної житлової квартири, що знаходиться в 2-му під`їзді на 6 поверсі багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 , будівельний номер 113, загальна проектна площа 57,28 кв. м (далі – квартира).
Згідно з умовами Попереднього договору № 2494 основний договір мав бути укладений протягом IV (четвертого) кварталу 2020 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації права власності на багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 за ТОВ "КУА "Оптимум" і за умови виконання Позивачем вимог розділу 4 цього договору (щодо оплати забезпечувального платежу).
Відповідно до п. 3.1. Попереднього договору № 2494 вартість квартири за основним договором дорівнювала розміру забезпечувального платежу, який становив 801920,00 грн.
Забезпечувальний платіж в сумі 801 920,00 грн був сплачений Позивачем готівкою безпосередньо власнику ТОВ "КУА "Оптимум" ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 25.02.2021 та Актом звіряння взаємних розрахунків між ТОВ "КУА "Оптимум" та Позивачем станом на 20.09.2018 року.
В подальшому, у зв`язку із переуступкою частини прав, з 21.10.2021 новим замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку на вул. Під Голоском у м. Львів і новим продавцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄвроЛьвів", тобто Відповідач 1.
За домовленістю між Позивачем, ТОВ "КУА "Оптимум" і Відповідачем 1 Попередній договір № 2494 було розірвано 11.11.2021 та укладено між Позивачем та Відповідачем 1 новий Попередній договір купівлі-продажу квартири від 11.11.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. та зареєстрований під № 4807.
При цьому, сплачений Позивачем згідно з Попереднім договором № 2494 забезпечувальний платіж в сумі 801 920,00 грн. Відповідачем 1 повністю визнавався і був врахований під час погодження розміру забезпечувального платежу згідно з Попереднім договором № 4807, який фактично являв собою доплату (у зв`язку із з підвищенням ціни за 1 (один) квадратний метр площі квартири) в сумі 400 960,00 грн.
Згідно з 2.4. Попереднього договору № 4807 основний договір мав бути укладений протягом IV (четвертого) кварталу 2022 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації права власності на багатоквартирний житловий будинок на вул. Під Голоском у м. Львів за Відповідачем 1 та за умови виконання Позивачем вимог розділу 4 цього договору (щодо оплати забезпечувального платежу). З врахуванням сплачених Позивачем грошових коштів в сумі 801 920,00 грн., на виконання умов Попереднього договору № 4807 Позивачем сплачено Відповідачу 1 450 417,88 грн., які згідно з п. 2.3. Попереднього договору № 4807 в момент укладення основного договору в повному обсязі мали б зараховуватися як оплата за таким основним договором. Сплата цих коштів підтверджується розпискою, актами звіряння взаємних розрахунків та платіжними інструкціями, копії яких додаються.
Разом з тим, Відповідач 1 свої зобов`язання за Попереднім договором № 4807 не виконав, основний договір протягом встановленого строку з Позивачем не уклав та квартиру, вартість якої була у повному обсязі сплачена Позивачем, у власність останнього не передав. Відповідач 1 листом від 06.06.2024 № 117 повідомив Позивача про проблеми та перешкоди у проведенні будівельних робіт, відсутність коштів на продовження будівництва, залучення інвестора та передання майнових прав і функцій забудовника третій стороні – девелоперській компанії ТОВ "Сіті Львів Девелопмент" (Відповідач 2), – а також зазначив, що внаслідок вказаних обставин основний договір купівлі-продажу на визначених Попереднім договором № 4807 умовах укладено не буде.
При цьому, Позивачу було запропоновано два можливих варіанти подальших дій: 1) придбати квартиру у Відповідача 2 з доплатою різниці між сплаченою Позивачем вартістю квартири згідно з умовами попередніх договорів та актуальної ціни на квартиру у порядку та строки, обумовлені з новим девелопером, або 2) отримати повернення коштів від Відповідача 1 в узгодженому порядку.
Листом від 29.07.2024 № 150 Відповідач 1 повторно підтвердив відмову від виконання своїх зобов`язань за Попереднім договором № 4807 і повідомив про застосування правових наслідків припинення Попереднього договору № 4807, передбачених ст. 635 Цивільного кодексу України та повернення сплачених Позивачем грошових коштів у сумі 450 417,88 грн, які будуть перераховуватись Позивачу по мірі отримання коштів від Відповідача 2.
На думку Позивача поведінка, дії та рішення обох Відповідачів однозначно вказують на незаконну відмову від виконання зобов`язань та не визнання будь-яких прав Позивача на сплачений ним об`єкт нерухомого майна, що є протиправним та порушує законні права та інтереси Позивача. Відтак вважає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроЛьвів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Львів Девелопмент" про визнання майнових прав на об`єкт – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроЛьвів" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кавалець Л.П., подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі на рішення суду, апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі покликаючись на те, що позивач повністю виконав умови укладених між сторонами договорів, сплативши зазначені у них суми коштів в повному обсязі та у встановлений договорами строк, а відповідач покладені на нього зобов`язання перед позивачем не виконав, у власність вказане майно не передав, а сам будинок досі не введений в експлуатацію, тому ефективним способом захисту порушених прав позивачки є визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.
Зазначає, що позивачкою ОСОБА_1 з відповідачем 1 у справі було укладено попередній договір купівлі-продажу (квартири). Проте, зміст та правова природа цього попереднього договору купівлі-продажу вказує на те, що ці договори насправді є інвестиційними. 
Також вважає, що розмір витрат на оплату адвоката є не співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – адвоката Кавалець Л.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ТзОВ «ЄвроЛьвів» - адвоката Маланій І.Я. та представника відповідача ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприска М.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав виникнення у ОСОБА_1 майнових прав на спірну квартиру, на підставі чого відмовив у задоволенні позовних вимог.
Що стосується стягнення судових витрат, то суд першої інстанції, враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, прийшов до висновку, що сплачений за подання позовної заяви судовий збір слід залишити за позивачем, а судові витрати ТзОВ "ЄвроЛьвів", пов`язані з розглядом даної справи підлягають стягненню із ОСОБА_1 .. Як наслідок, застосовуючи практику Верховного Суду, суд першої інстанції вважав, що критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру не дотримані у повній мірі і тому, заява відповідача підлягає до часткового задоволення у сумі 25000 грн., що відповідатиме принципам розумності, співмірності та обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 20.09.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська Мрія – Інвест" та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстровий № 2494.
Згідно п. 2.1. цього Договору, його предметом є укладення Сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта (далі-Основний договір) на умовах встановлених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору, за цим Договором Сторони зобов`язуються в майбутньому укласти в належній формі та підписати Основний договір, до підписання якого Сторона-1 забезпечить введення Будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за Стороною-1 на об`єкт, передає Об`єкт у власність Стороні-2 в порядку, що встановлений цим Договором.
Згідно п. 2.4. Договору, Сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом IV (четвертого) кварталу 2020 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Стороною-1 на об`єкт та за умови виконання Стороною-2 вимог розділу 4 Договору.
Відповідно до п.1.1.2. Договору, об`єкт – 1-но (одно) кімнатна житлова квартира в Будинку, що знаходиться в 2 (другому) під`їзді на 6 (шостому) поверсі, за будівельним номером 113 (сто тринадцять), загальна проектна площа 57,28 (п`ятдесят сім цілих двадцять вісім сотих) кв.м.
Відповідно до п. 4.3 Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 2494 від 20.09.2018 року Сторони погодили, що Сторона-2 зобов`язується сплатити Стороні-1 забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 801920,00 гривень.
Згідно з п. 4.4 попереднього договору забезпечувальний платіж має бути сплачений Стороною-2 на банківський рахунок Сторони-1 20.09.2018 року.
З відповіді ТОВ "Компанія з управління активами "Оптимум" № 10/10/25 від 10.10.2025 року на адвокатський запит ОСОБА_3 вбачається, що за Попереднім договором купівлі-продажу квартири № 2494 від 20.09.2018 року від ОСОБА_1 жодних коштів на поточний рахунок товариства не надходило.
У підготовчому судовому засіданні 14.10.2025 року представник позивача повідомила суду про неможливість надання доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 на рахунок ТОВ "КУА "Оптимум" забезпечувального платежу у сумі 801920,00 гривень.
11.11.2021 року між ТОВ "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Львівська Мрія – Інвест" та ОСОБА_1 було укладено Договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20.09.2018 року Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за р.№2494, яким було розірвано наведений договір.
Згідно з п. 4 Договору про розірвання сторони ствердили, що претензій щодо розрахунків у зв`язку із розірванням попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20.09.2018 року Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом ЛМНО за р. № 2494 між собою не мають.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду, щодо не виконання позивачем умов Попереднього договору № 4807, про сплату Відповідачу забезпечувального платежу у загальній сумі 1 450 417,88 грн..

Крім того, судом встановлено, що 11.11.2021 року між ТОВ "ЄвроЛьвів" та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., реєстровий № 4807.
Відповідно до п.2.4. сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом IV (четвертого) кварталу 2022 року, але не пізніше ніж 60 (шістдесят) днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Стороною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною-2 вимог розділу 4 цього Договору.
Відповідно до п.4.3 ОСОБА_1 (Сторона-2) зобов`язується сплатити ТОВ "ЄвроЛьвів" (Сторона-1) забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 400960,00 грн. (чотириста тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) без податку на додану вартість, що за курсом НБУ на день укладення цього Договору становить 15 387,51 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят сім доларів США п`ятдесят один цент) доларів США (1 долар по курсу НБУ = 26,0575 грн.)
На час розгляду справи основний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ТОВ "ЄвроЛьвів" не укладено.
Більше того, як вбачається із матеріалів справи, 20.03.2026р. Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю видано сертифікат, який засвідчує відповідність закінченого будівництва об`єкта №ЛВ 122260318219.
Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Згідно з ч.2 цієї ж статті сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Тобто, у зв`язку із тим, що у визначений попереднім договором строк між сторонами не був укладений основний договір купівлі-продажу квартири, то зобов`язання із укладення основного договору припинилося і в позивача виникло лише право на відшкодування збитків, завданих невиконанням попереднього договору.
Системний аналіз статті 635 ЦК України свідчить про те, що єдиним зобов`язанням сторін за попереднім договором є зобов`язання укласти основний договір у певний строк (термін), обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобов`язання, однак якщо факт ухилення судами не встановлено, а сторони в обумовлений строк (термін) основний договір не уклали або одна зі сторін не направила іншій стороні пропозицію про його укладення, таке зобов`язання вважається припиненим.
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 24.07.2019 у справі № 200/14946/16-ц.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 вказано, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.
У постанові Верховного Суду від 12.09.2024 справа № 916/1719/22 зазначено, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.
Подібний висновок зроблений і у постанові Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 905/20/23, де зазначено, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права.
Згідно з умовами Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 4807 від 11.11.2021 року його предметом є зобов`язання укласти в майбутньому основний договір на умовах, визначених попереднім договором, покупець сплачує грошові кошти в якості забезпечувального платежу, а не в рахунок оплати за майно, передбачено можливість неукладення основного договору за певних умов та наслідки такого неукладення.
Згідно з п. 7.6 Попереднього договору у разі, якщо сторона-1 (відповідач) з власної вини не уклала Основний договір в строк, передбачений цим Договором та/або погоджений сторонами, то у Сторони-2 (позивач) виникає право розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення рекомендованим листом на адресу Сторони-1 або вручення під розписку повідомлення про розірвання цього Договору. У цьому разі Договір ж розірваним і вважається припиненим в повному обсязі без укладення будь-яких документів на 10-й робочий день з моменту отримання Стороною-1 Повідомлення. У такому випадку Сторона-1 повертає сплачений Стороною-2 забезпечувальний платіж протягом 10 робочих днів після дати розірвання цього договору.
У п. 8.3 Попереднього договору сторони підтверджують, що цей Договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину та є попереднім договором згідно із статтею 635 ЦК України.
Колегія суддів, детально проаналізувавши умови Попереднього договору купівлі-продажу квартири № 4807 від 11.11.2021 року приходить до висновку, що його назва відповідає правовій природі, а предмет договору та інші умови, права та обов`язки сторін, фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами спрямовані саме на настання правових наслідків, притаманних для попереднього договору. Жодна із умов Попереднього договору не дає підстав для висновку про можливість виникнення у ОСОБА_1 на його підставі майнових прав на спірну квартиру.
Сутність попереднього договору полягає у виконанні таких функцій: спонукання до укладення в майбутньому основного договору шляхом встановлення відповідного обов`язку; фіксація умов основного договору.
Отже, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.
Одним із завдань попереднього договору є те, що він повинен забезпечити відносини між сторонами до укладення основного договору, гарантувати реальну можливість через певний час набути відповідні права на тих самих умовах, які існували в момент укладення попереднього договору, навіть у тому разі, коли одна із сторін втратить інтерес до цих правовідносин.
З огляду на те, що відповідно до умов попереднього договору покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним акту прийому-передачі майнових прав, передача та приймання майнових прав між сторонами договору у даному випадку не відбулася, колегія суддів, вважає вірним висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі укладання ТзОВ «ЄвроЛьвів» та ОСОБА_1 попереднього договору купівлі-продажу не породжує переходу до останнього майнових прав на 1-но (одно) кімнатну житлову квартиру в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Із врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав виникнення у ОСОБА_1 майнових прав на спірну квартиру.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувані рішення суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

апеляційну скаргу представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Кавалець Лесі Петрівни - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 10 червня 2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.