Справа № 643/1349/26
Провадження № 2/643/3649/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - Поліщук Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту від 04.12.2024 у розмірі 175863 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що 04.12.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 119960-КС-007 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 04.12.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 119960-КС-007 про надання кредиту. 04.12.2024 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договір № 119960-КС-007 про наданнякредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3176, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 04.12.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 булоукладено договір № 119960-КС-007 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 61000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , вказану позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором № 119960-КС-007 про надання кредиту належним чином не виконує, станом на 07.01.2026 у останнього утворилась заборгованість за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту в розмірі 175863 грн. 00 коп., з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 61000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах – 72163 грн. 00 коп.; суми заборгованості по штрафам – 0,00 грн.; суми заборгованості по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України – 30500 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією – 12200 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 29.01.2026 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, задоволено клопотання про витребування доказів.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 04.12.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 119960-КС-007 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 61000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом, комісії, у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання грошових коштів у кредит, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,7 % та є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Кредит надається на 24 тижнів. Комісія за надання кредиту становить 12200 грн. 00 коп., строк дії договору 21.05.2025 (а.с. 37-45).
04.12.2024 ТОВ «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 61 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, вказану позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується випискою по рахунку, наданою на виконання ухвали суду від 29.01.2026, підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів.
Таким чином, 04.12.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 119960-КС-007 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із чим станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту в розмірі 175863 грн. 00 коп., з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 61000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах – 72163 грн. 00 коп.; суми заборгованості по штрафам – 0,00 грн.; суми заборгованості по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України – 30500 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією – 12200 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не сплатив, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 119960-КС-007 про надання кредиту від 04.12.2024 в частині стягнення суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 61000 грн. 00 коп. та суми прострочених платежів по процентах у розмірі 72163 грн. 00 коп. підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд щодо стягнення комісії з за кредитним договором, зазначає наступне.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначила, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Згідно з ч. 1 ст. 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту від 04.12.2024 у розмірі 12000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.
Що стосується стягнення заборгованості по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 12000 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду даної справи.
Враховуючи викладене, підстав для стягнення з відповідача зазначених процентів у розмірі 30500 грн, які за своєю юридичною природою є пенею, не вбачається.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту від 04.12.2024 у розмірі 133163 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 61000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах – 72163 грн. 00 коп.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп. 
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75,72%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2015 грн. 97 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, заборгованість за Договором № 119960-КС-007 про надання кредиту від 04.12.2024 у розмірі 133163 (сто тридцять три тисячі сто шістдесят три) грн. 00 коп., яка складається з:суми прострочених платежів по тілу кредиту – 61000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах – 72163 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2015 (дві тисячі п`ятнадцять) грн. 97 коп.
В інші частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Поліщук