УХВАЛА
27 травня 2026 року
місто Київ
справа № 758/12940/25
провадження № 61-6873ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Віталія Анатолійовича, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання правочину удаваним, визнання права власності на нерухоме майно, припинення стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка В. А., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року.
Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки направлена до Верховного Суду через систему «Електронний суд» 21 травня 2026 року.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, в якому заявник вказує, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки постанову апеляційного суду отримано 22 квітня 2026 року шляхом направлення до електронного кабінету.
Вказане відповідає даті забезпечення надання загального доступу до постанови апеляційного суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (22 квітня 2026 року).
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, вважаю за можливе його поновити.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року.
Проте, зазначена процесуальна вимога суперечить статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та ухвалив нове судове рішення. Тому не є належним формулюванням процесуальної вимоги касаційної скарги про скасування рішення, яке вже скасовано.
Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій належно сформулювати процесуальну вимогу відповідно до статті 409 ЦПК України, додати копії скарги відповідно до кількості учасників справи або докази надсилання скарги учасникам справи з описом вкладення.
Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Касаційна скарга містить докази про сплату ОСОБА_1 21 травня 2026 року судового збору у розмірі 9 352,32 грн, розмір якого необґрунтовано.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявник оскаржує постанову апеляційного суду, якою відмовлено в задоволенні позову про:
визнання договору дарування від 18 жовтня 2023 року щодо відчуження 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , удаваним;
визнання права власності на 1/2 частку спірної квартири за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одночасним визнанням припинення обов`язку ОСОБА_1 сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей;
припинення права на аліменти, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року у справі № 759/5726/24.
Отже, за подання касаційної скарги в частині двох вимог немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в розмірі 3 875,84 грн (3 028 х 0,4 х 2 х 200% х 0,8).
Також відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Проте, враховуючи, що ні касаційна скарга, ні судові рішення першої та апеляційної інстанцій не містять інформації щодо вартості 1/2 частки спірної квартири, для визначення ціни позову та відповідно розміру судового збору суду необхідні відомості щодо вартості спірного майна (частки квартири).
З огляду на вказане вище, заявнику необхідно надати суду докази на підтвердження вартості спірного майна та, в разі необхідності, доплатити судовий збір відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», максимальний розмір якого щодо вимог майнового характеру не може перевищувати 33 280 грн (10 х 3 328) та з врахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За відсутності вказаних відомостей вирішення питання про відкриття касаційного провадження не вбачається можливим, оскільки суд не може встановити точну ціну позову.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору підлягатиме застосуванню лише у випадку подання уточненої касаційної скарги через систему «Електронний суд» з доказами надсилання скарги з описом вкладення учасникам справи, які не мають обов`язку реєструвати електронний кабінет.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання представника  ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Віталія Анатолійовича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року.
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Віталія Анатолійовича, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 12 червня 2026 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара