Справа № 357/5376/26
1-кп/357/778/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості від 24 квітня 2026 року, укладену між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 12026111250000080 від 27 березня 2026 року, стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2005 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2008 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки;
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2017 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2022 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 81 КК України, згідно з ухвалою Коростенським міським судом Житомирської області від 20 серпня 2024 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 7 (сім) днів,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, установив таке. 

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за таких фактичних обставин.
26 березня 2026 року близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 направлялася до місця свого місця проживання, за адресою АДРЕСА_2 та по дорозі втратила свою банківську карткуАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 , яка обладнана технологією безконтактної оплати, володільцем якої вона і являється.
26 березня 2026 року в обідній час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 рухаючись по вул. Поповича, м. Узин Білоцерківський район, Київська область на землі помітив банківську карту АТ«Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що обладнана технологією безконтактної оплати, та яка, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XIIта статей 1, 34, 38 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року № 1591-IX, відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом, володільцем якої є ОСОБА_6 . 
Після виявлення зазначеної банківської карти у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на її привласнення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого офіційного документа, а саме платіжної картки, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденої банківської картки, усвідомлюючи те, що знайдена банківська картка, належить іншій особі та є офіційним документом ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільнонебезпечні наслідки і бажаючи їх настання упевнись таскориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити, незаконно привласнив банківську картку, яка надавала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти, що належать потерпілій з метою подальшого використання банківської картки для розрахунку у торгових мережах.
Після цього ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ та розпорядивсянею на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.
ОСОБА_4 будучи раніше судимим 29 березня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та 28 серпня 2024 року на підставі ст. 81 КК України звільнений з Коростенської виправної колонії Житомирської області, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 1 (один) рік 7 (сім) днів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення за такихобставин.
26 березня 2026 року о 14 год. 43 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в магазині ТОВ «Фора» що за адресою: вул. Івана Богуна, 21-А, місто Узин, Білоцерківський район Київська область, діючи умисно, повторно, протиправно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено та діє по теперішній час, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи раніше привласнену банківську карту № НОМЕР_1 держателем якої є ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської карти АТ«Ощадбанк», а саме, через банківську мережу безконтактного обслуговування з введенням пін-коду, шляхом використання банківської карти № НОМЕР_1 для оплати вартості товарів в магазині ТОВ «Фора», таємно від оточуючих, здійснив крадіжку грошових коштів з банківського рахунку держателем якої являється ОСОБА_6 розрахувавшись безконтактно за купівлю цигарок«Chesterfield Blue XI», горілки 0,5 л марки «Гетьман» та зняв готівку одним платежемна загальну суму 4824 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4 824 грн.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 357, ч. 4 cт. 185 КК України.
Сторони угоди про визнання винуватості погодились, що обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання – відсутні.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4  повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому засіданні.
Сторони угоди про визнання винуватості засвідчили, що шкода потерпілій відшкодована частково в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
В угоді про визнання винуватості сторони погодились, що ОСОБА_4 слід призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок;
-за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Одночасно, сторони угоди про визнання винуватості погодились, що ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Крім цього, сторони угоди про визнання винуватості визначили, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Отже, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 може бути укладена угода про визнання винуватості.
Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.
Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно.
Погоджене в угоді про визнання покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, а також враховуючи те, що він за місцем проживання зарекомендував себе посередньо, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, а також на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебував та не перебуває.
Суд вважає, що правила статті 70 КК України сторонами угоди про визнання винуватості застосовані правильно.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.
Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.
Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.
Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що майно повернуте потерпілій частково, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що речовими доказами визнані: 
-банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка поміщена до спец. пакету NPU 6088555;
-пачка цигарок «Chesterfield», яку поміщено до спец. пакету NPU 6088559;
-скляну пляшку горілки «Гетьман», об`ємом 0,5 л., яка поміщена до спец. пакету RIC 2095605;
-грошові кошти в сумі 4000 гривень (чотири купюри номіналом 1000 грн. ЕА6144028, МА5522896, ЄП5696685, АЕ3808905), які поміщені до спец. пакету NPU 6088559.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Застосовуючи вказані правила, суд вважає, що: 
-банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка поміщена до спец. пакету NPU 6088555, підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_6 ;
-грошові кошти в сумі 4000 гривень (чотири купюри номіналом 1000 грн. ЕА6144028, МА5522896, ЄП5696685, АЕ3808905), які поміщені до спец. пакету NPU 6088559, підлягають залишенню потерпілій ОСОБА_6 ;
-пачку цигарок «Chesterfield», яку поміщено до спец. пакету NPU 6088559; скляну пляшку горілки «Гетьман», об`ємом 0,5 л., яка поміщена до спец. пакету RIC 2095605, підлягають знищенню.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченого судом не установлено.
Керуючись ст. 100, 368, 374, 377, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 24 квітня 2026 року, укладену між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок;
- за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (штраф) більш суворим (позбавлення волі), визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Іспитовий строк обчислювати з 27 квітня 2026 року.
Речові докази:
- банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка поміщена до спец. пакету NPU 6088555, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;
- грошові кошти в сумі 4000 гривень (чотири купюри номіналом 1000 грн. ЕА6144028, МА5522896, ЄП5696685, АЕ3808905), - залишити власнику потерпілій ОСОБА_6 ;
- пачку цигарок «Chesterfield», яку поміщено до спец. пакету NPU 6088559; скляну пляшку горілки «Гетьман», об`ємом 0,5 л., яка поміщена до спец. пакету RIC 2095605 та які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду       ОСОБА_7  
Київської області