ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2084/26
22 травня 2026 року 
м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.
розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 09.03.2021 органом 3520, солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 , солдат, проживає: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
14 травня 2026 року, у с.Мала Любаша, начальником відділення проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , складено відносно ОСОБА_1 протокол ЛВР №440 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, а саме в умовах особливого періоду з 10:00 04.05.2026 по 09:00 05.05.2026 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 , чим заподіяв шкоду інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу, невиконанні обов`язків військової служби, поданням негативного прикладу наслідування для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни.
Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи відсутня заява останнього про розгляд справи без його участі, повідомити останнього в інший – альтернативний спосіб, а саме за допомогою засобів телефонного зв`язку, не виявилось можливим. 
За змістом ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
При цьому суд враховує, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до суду засобами поштового зв`язку 21.05.2026 і за змістом ч.2 ст.277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядаються протягом доби, а тому розгляд справи було призначено на 22.05.2026.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
При цьому суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , зазначено, що правопорушення вчинено в умовах особливого періоду.
Разом з тим, зазначена обставина не є кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відтак, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно приписів ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для висновку про винуватість особи, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали жодних сумнівів.
При цьому суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд наголошує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів у підтвердження того, що адміністративне правопорушення мало місце.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі №564/2084/26 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя	Л. А. Грипіч