ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2026 р. справа № 300/1020/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Дяків Богдан Зіновійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивачка), звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-2), за змістом якого просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо припинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 внаслідок загибелі її доньки, ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України поновити виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 1 762 000 (один мільйон сімсот шістдесят дві тисячі) грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністерство оборони України та підпорядковані йому органи безпідставно припинили виплату належної ОСОБА_1 та її неповнолітньому онуку частки одноразової грошової допомоги, призначеної у зв`язку із загибеллю її дочки - ОСОБА_2 . Зазначено, що рішеннями Комісії Міністерства оборони України від 19.05.2023 та 11.08.2023 позивачці та її онуку ОСОБА_3 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі по 3 750 000 грн. кожному, однак, з вересня 2024 року виплати були припинені. Із отриманих відповідей державних органів стороні позивача стало відомо, що підставою для такого припинення стало повідомлення про наявність кримінального провадження № 42024092080000023 за ознаками злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України. Сторона позивача наголошує, що вона не має процесуального статусу у зазначеному кримінальному провадженні, їй не повідомлялося про підозру, не вручався обвинувальний акт, не накладалися арешти на майно чи рахунки, а вирок суду щодо неї відсутній. На думку останнього, сам факт існування кримінального провадження не є передбаченою законом підставою для припинення або зупинення виплати одноразової грошової допомоги, внаслідок чого, рішення про фактичне припинення виплат суперечить принципу презумпції невинуватості та порушує її право на соціальний захист. Відтак, позивачка вважає, що дії (бездіяльність) відповідачів щодо припинення та не відновлення виплати одноразової грошової допомоги є протиправними, а її право на отримання належної частки такої допомоги підлягає судовому захисту.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.40).
ІНФОРМАЦІЯ_3 скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.03.2026, згідно змісту якого заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції відповідач вказує на те, що з 29.03.2024 набрали чинності зміни до статті 16-4 зазначеного Закону, відповідно до яких орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, має право призупинити її виплату у разі наявності спору між особами, які претендують на отримання такої допомоги, до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили. На думку відповідача, підставою для призупинення виплати одноразової грошової допомоги стали обставини, які свідчать про наявність спору щодо реалізації прав неповнолітнього ОСОБА_3 , який є одним із отримувачів одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_2 . Відповідач звертає увагу, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 у справі №343/1426/24 ОСОБА_1 було звільнено від виконання обов`язків піклувальника неповнолітнього ОСОБА_3 , якому належить частка одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його матері. На переконання відповідача, зазначена обставина свідчить про існування спору щодо реалізації прав неповнолітнього на отримання належної йому частки допомоги. Крім того, відповідач посилається на те, що стосовно дій позивачки, пов`язаних із отриманням одноразової грошової допомоги, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42024092080000023 від 18.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 Кримінального кодексу України та на час розгляду справи досудове розслідування не завершене. З огляду на наведене відповідач вважає, що до остаточного з`ясування обставин, пов`язаних із правом на отримання та розпорядження часткою одноразової грошової допомоги, а також до завершення відповідних судових та кримінальних процедур, у Міністерства оборони України були законні підстави для призупинення виплати одноразової грошової допомоги, внаслідок чого, підстав для задоволення позовних вимог немає (а.с.44-45). 
05.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що відкриття кримінального провадження саме по собі не є передбаченою законом підставою для припинення або призупинення виплати одноразової грошової допомоги. На думку позивача, положення частини другої статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язують можливість не призначення допомоги або настання відповідних правових наслідків виключно з наявністю рішення суду, яке набрало законної сили, про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої особи. Позивач наголошує на тому, що одноразову грошову допомогу їй було призначено ще у травні 2023 року, тоді як відомості до ЄРДР внесені лише 18.04.2024, а предметом даного спору є саме законність припинення виплати вже призначеної допомоги. Крім того, позивач зазначає, що станом на час розгляду справи їй не повідомлялося про підозру, обвинувальний акт щодо неї не складався та не скеровувався до суду, вона не має процесуального статусу підозрюваної чи обвинуваченої, а обвинувальний вирок суду відсутній. Відтак, на думку позивача, посилання відповідача на кримінальне провадження суперечить принципу презумпції невинуватості та не може бути підставою для обмеження її права на отримання одноразової грошової допомоги. Щодо рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 у справі № 343/1426/24 позивач вказує на те, що зазначеним рішенням її було звільнено від виконання обов`язків піклувальника неповнолітнього ОСОБА_3 та зобов`язано повернути на рахунок дитини належні їй кошти одноразової грошової допомоги. Разом з тим позивач вважає, що зазначене судове рішення не стосується предмета цього спору, оскільки у даній справі вона звертається за захистом власного права на отримання належної їй частки одноразової грошової допомоги, а не діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 як його законний представник. На переконання позивача, спір щодо здійснення нею повноважень піклувальника та повернення коштів, які належать дитині, не впливає на її самостійне право на отримання власної частки одноразової грошової допомоги та не може бути підставою для припинення виплати такої допомоги (а.с.53-56).
Міністерство оборони України скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.04.2026, згідно змісту якого заперечило щодо можливості задоволення позовних вимог та вказано, що його повноваження обмежуються прийняттям рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги на підставі поданих документів, тоді як безпосередню виплату здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. На думку відповідача, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існував спір щодо права на отримання та розпорядження частиною одноразової грошової допомоги, що підтверджується розглядом цивільної справи № 343/1426/24, за результатами якої позивача було звільнено від виконання обов`язків піклувальника та зобов`язано повернути кошти, отримані в інтересах дитини. Крім того, відповідач врахував наявність кримінального провадження № 42024092080000023, про яке було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_4 . З огляду на наявність судового спору між отримувачами допомоги та відомостей про кримінальне провадження, відповідач вважає, що уповноважений орган правомірно призупинив виплату одноразової грошової допомоги до остаточного вирішення відповідних спорів та просить у задоволенні позову відмовити (а.с.84-88).
06.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що стосовно кримінального провадження № 42024092080000023 та рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 у справі № 43/1426/24, сторона позивача зазначає, що такі доводи є аналогічними доводам відповідача-2, яким ним вже надано власну правову оцінку у попередньому розділі відповіді на відзив, внаслідок чого, додаткового спростування не потребують (а.с.141-143).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
Згідно змісту протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023 позивачці призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю її доньки - молодшого сержанта ОСОБА_2 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.09.2022 за № НОМЕР_2 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 17.03.2023 № 321/КЦ/1989 - в розмірі 1/4 частини 15 000 000 грн., в сумі 3 750 000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. (зворотна сторона а.с.70).
Судом встановлено, що відповідно до змісту донесення від 26.09.2024 за № 10/1/6466 відповідач-2 у зв`язку із відкриттям кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України просить директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України призупинити виплати ОСОБА_1 за протокольним рішенням №150/168 від 19.05.2023 (зворотна сторона а.с.79).
За змістом інформації щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ПКМУ № 168 станом на 30 березня 2026 року відповідачем-2 депоновано оскаржувану виплату в сумі 1 125 000,00 грн. на підставі наказів № 1203 від 26.09.2024, № 1279 від 09.10.2024, № 1848 від 18.09.2025, № 2056 від 08.10.2025, № 2199 від 05.11.2025, № 2521 з 03.12.2025, № 36 від 12.01.2026, № 267 від 05.02.2026 (а.с.153).
Не погоджуючись із діями відповідачів щодо призупинення виплати одноразової грошової допомоги, позивачка звернулася до суду для захисту своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Згідно статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;
2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;
3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;
4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Згідно частини 1 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції до набрання чинності Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ) у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до частин першої, другої статті 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції набрання чинності Законом України від 09.12.2023 № 3515-ІХ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ вказано, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.
Конституційний Суд України ухвалив рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.
Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019).
Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Абзацами 1-4, 6 пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 гривень.
Суд зазначає, що єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених пунктом 1 Постанови № 168 та загибель в період дії воєнного стану.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №160/14225/23.
Так, згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023 позивачці призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю доньки молодшого сержанта ОСОБА_2 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.09.2022 за № НОМЕР_2 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 17.03.2023 № 321/КЦ/1989 - в розмірі 1/4 частини 15 000 000 грн., в сумі 3 750 000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. (зворотна сторона а.с.70).
За таких умов відсутні підстави для повторного призначення одноразової грошової допомоги за цього ж військовослужбовця її матері, оскільки призначення у межах відповідного бюджетного зобов`язання держави вже відбулася, а правовідносини з її розподілу є завершеними.
Суд зазначає, що відповідачі не заперечують право позивачки на отримання одноразової грошової допомоги, проте, спірним у цій справі є питання правомірності призупинення такої виплати.
Так, на думку відповідачів існує наявність спору між отримувачами оскаржуваної допомоги, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в межах розгляду цивільної справи № 343/1426/24, донесення ІНФОРМАЦІЯ_5 № 10/1/6466 від 26.09.2024, № 10/1/6627 від 30.09.2024 стосовно досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄДРДР № 4202409208000000 від 18.04.2024, внаслідок чого, на підставі абзацу третього частини другої статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ІНФОРМАЦІЯ_6 призупинено виплату позивачці одноразової грошової допомоги до вирішення судового спору та набранням судовим рішенням законної сили.
В даному аспекті суд вказує на таке.
Відповідно до пункту 1 статті 16-1 Закону № 2011-XII (чинний на момент скерування донесення від 26.09.2024 за № 10/1/6466) призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 2 коментованої статті встановлено, що одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.
Виходячи з аналізу вищевказаної статті необхідною умовою для призупинення виплат одноразової грошової допомоги є наявність спору між особами, які мають право на таку виплату, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру.
Повертаючись до обставин справи, суд вказує, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2025 у справі № 343/180/23 встановлено піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , призначивши його піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.70-79).
В подальшому, 16.05.2023 Матійчин Анастасія Миколаївна в інтересах ОСОБА_3 звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги (а.с.68).
Згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 252/168 від 11.08.2023 призначено виплату одноразової грошової допомоги сину загиблої ІНФОРМАЦІЯ_10 у період воєнного стану - молодшого сержанта ОСОБА_2 , відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.09.2022 за № НОМЕР_2 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 17.03.2023 № 321/КЦ/1989 - в розмірі 1/4 частини 15 000 000 грн., в сумі 3 750 000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. (зворотна сторона а.с.69).
Виплата зазначених коштів фактично здійснювалася через ОСОБА_1 як законного представника та опікуна неповнолітнього.
Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 у справі № 343/1426/24 звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , від виконання обов`язків піклувальника над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути грошові кошти, а саме одноразову грошову допомогу, яка була отримана нею як піклувальником неповнолітнього ОСОБА_3 у зв`язку із загибеллю його матері - військовослужбовця, шляхом перерахунку на особистий банківський рахунок дитини (а.с.74-77).
Оцінюючи наведені обставини, суд вказує, що предметом спору в справі № 343/1426/24 фактично було питання розпорядження грошовими коштами, отриманими у вигляді одноразової грошової допомоги, та їх подальшого використання в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 .
За таких обставин суд погоджується, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існував спір щодо реалізації права на відповідні кошти та їх фактичного отримання, що свідчить про наявність спору між особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Суд вважає, що наведені відповідачами обставини могли бути підставою для тимчасового призупинення виплати одноразової грошової допомоги до остаточного вирішення спору у справі № 343/1426/24.
Однак, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 у справі №343/1426/24 набрало законної сили 01.10.2025, відтак, саме з цієї дати спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який відповідачі визначали підставою для призупинення виплати одноразової грошової допомоги, вважається вирішеним у судовому порядку.
Таким чином, навіть за умови наявності правових підстав для призупинення виплати допомоги на час розгляду справи № 343/1426/24, після набрання законної сили рішенням у зазначеній справі такі підстави припинили своє існування, внаслідок чого, відповідачі були зобов`язані поновити виплату одноразової грошової допомоги позивачці.
Відтак, після 01.10.2025 відсутні передбачені абзацом третім частини другої статті 16-4 Закону № 2011-XII правові підстави для подальшого призупинення виплати одноразової грошової допомоги позивачці. Доказів існування іншого спору щодо права на призначення, виплату або розміру такої допомоги, який би виправдовував подальше застосування вказаної норми, відповідачами суду не надано.
Суд також відхиляє посилання відповідачів на наявність кримінального провадження №4202409208000000 як самостійну підставу для подальшого призупинення виплати одноразової грошової допомоги, оскільки положення статті 16-4 Закону № 2011-XII не передбачають можливості призупинення такої виплати виключно з підстав здійснення досудового розслідування. Крім того, матеріали справи не містять доказів ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили та встановлювало б обставини, визначені пунктом 2 статті 16-4 Закону № 2011-XII.
Таким чином, відповідачами не доведено існування після 01.10.2025, тобто з 02.10.2025 передбачених законом підстав для подальшого призупинення виплати позивачці одноразової грошової допомоги. 
Даючи оцінку поведінці відповідачів, яка зумовила звернення позивачки до суду з цим позовом, суд виснує, що зупинення з 02.10.2025 ОСОБА_1 , матері загиблої ОСОБА_2 , виплат одноразової грошової допомоги свідчить про протиправну поведінку суб`єкта владних повноважень, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду поведінки у спірних правовідносинах, внаслідок чого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, суд звертає увагу, що вищевказані висновки даного судового рішення не усувають і не припиняють обов`язок позивачки виконати рішення суду загальної юрисдикції про повернення коштів дитині, водночас, це перешкоджає державному виконавцю на примусовому виконання якого знаходиться виконавчий лист по справі № 343/1426/24 звернути стягнення на належні позивачці невиплачені кошти у порядку виконавчого провадження з метою їх повернення неповнолітньому ОСОБА_3 .
Більше того, суд наголошує на необхідності такої поведінки в процесі примусового виконання виконавчого листа по справі № 343/1426/24 як чи не єдиної передумови забезпечення реального виконання рішення суду та захисту прав дитини. 
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України поновити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , суд вказує на таке.
Так, на виконання Закону № 2011-XII, пункту 2-1 постанови № 168 Міністерством оборони України затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану від 25 січня 2023 року № 45 (далі – Порядок № 45).
Згідно пункту 4.1. розділу І Порядку № 45, яким визначено алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення ти виплати ОГД, члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.
Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням (пункт 4.2. Порядку № 45).
Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2) (пункт 4.3. Порядку № 45).
Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).
Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану (пункт 4.4. Порядку № 45).
Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.
В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.
Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_11 для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП (пункт 4.5. Порядку № 45).
Районні (міські) ТЦКСП, які здійснювали оформлення документів для призначення ОГД повідомляють заявників (з дотриманням вимог чинного законодавства щодо захисту персональних даних) про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання) (пункт 4.6. Порядку № 45).
ІНФОРМАЦІЯ_11 не пізніше 5 робочих днів з дня відкриття асигнувань для виплати ОГД готує та надає Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (пункт 4.7. Порядку № 45).
Виплата ОГД здійснюється обласним (Київським міським) ТЦКСП на підставі наказу (додаток 7) не пізніше 5 робочих днів з дня відкриття асигнувань шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, зазначений отримувачем допомоги у своїй заяві (пункт 4.8. Порядку № 45).
Таким чином, Міністерство оборони України в межах наданих повноважень приймає рішення щодо призначення, відмови, припинення чи призупинення виплати одноразової грошової допомоги, тоді як безпосередня виплата такої допомоги здійснюється відповідним обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Обов`язок щодо фактичного поновлення та здійснення виплати одноразової грошової допомоги покладається на ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є суб`єктом виконання відповідних виплатних операцій.
Відтак, для ефективного способу відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення, суд визнає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призупинення з 02.10.2025 виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , призначеної на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023 та зобов`язує ІНФОРМАЦІЯ_3 відновити ОСОБА_1 з 02.10.2025 виплату одноразової грошової допомоги, призначеної на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання виплатити заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 1 762 000 грн., суд вказує на таке.
Оскільки виплату було правомірно зупинено на підставі частини 2 статті 16-1 Закону №2011-XII, невиплачена сума не набула статусу простроченої заборгованості розпорядника бюджетних коштів перед позивачем, відтак, вимога про стягнення заборгованості є передчасною.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.
За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є частково обґрунтованими, внаслідок чого, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України “Про судовий збір, а доказів понесення нею будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призупинення з 02.10.2025 виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , призначеної на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) відновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) з 02.10.2025 виплату одноразової грошової допомоги, призначеної на підставі протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 150/168 від 19.05.2023, з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Учасники справи:
Позивач:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:
Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168)

ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Суддя   /підпис/  Панікар І.В.