П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 276/784/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - СЕМЕНЮК А.С. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України про скасування постанови №16 від 15.04.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 57 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Хорошівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби геології та надр України (далі – відповідач) від 15.04.2026 № 16. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 57 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач розглянув справу 15.04.2026 без участі позивача, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду. Позивач зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 27.04.2026, коли отримав її копію за місцем роботи. Крім того, позивач наголошує на відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на виконання підприємством нормативу підготовлених запасів корисної копалини, рекомендаційний характер рішень Державної комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ України) та наявність форс-мажорних обставин.
Рішенням Хорошівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2026 року постанову Директора Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України Гончаренка Вадима Вікторовича від 15.04.2026 № 16 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 57 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 57 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрито. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України витрати на сплату судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що вина позивача повністю підтверджується матеріалами перевірки. Щодо процедури притягнення до відповідальності, відповідач вказує, що належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача, оскільки лист-повідомлення було направлено 02.04.2026 рекомендованим листом за належною адресою фактичного місця роботи позивача, яку він сам зазначив у протоколі. Відповідач стверджує, що затримка доставки поштового відправлення не може покладатися на орган владних повноважень.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2026 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні.
22 червня 2026 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_1 . У поданому відзиві позивач просив апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення. Рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2026 року у справі № 276/784/26 залишити без змін. Розгляд справи здійснювати без участі Позивача.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2026 року, з огляду на неявку сторін, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді геолога Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі – ТОВ «Межиріченський ГЗК»), яке розташоване за адресою: вулиця Шевченка, 2-а, селище Іршанськ Житомирської області. Вказана обставина підтверджується змістом позовної заяви, відзивом на позовну заяву, протоколом про адміністративне правопорушення № 000634 від 31.03.2026, а також усними поясненнями позивача у судовому засіданні 26.05.2026.
ТОВ «Межиріченський ГЗК» здійснює діяльність з видобування титанових руд на підставі спеціального дозволу на користування надрами № 2694 від 03.06.2002. Пунктом 2 особливих умов вказаного дозволу передбачено обов`язок виконання рекомендацій ДКЗ України. Зазначений факт підтверджується копією спеціального дозволу на користування надрами № 2694 від 03.06.2002.
У період з 24.03.2026 по 31.03.2026 посадовими особами Державної служби геології та надр України було проведено позапланову перевірку ТОВ «Межиріченський ГЗК». За результатами перевірки складено Акт № 07-04/23/2026-05/у від 31.03.2026, яким зокрема зафіксовано невиконання надрокористувачем рекомендацій ДКЗ України щодо проведення супроводжуючої експлуатаційної розвідки під час розробки титанових руд на Ісаківській та Південній ділянках Межирічного родовища. Цей факт засвідчується копією Акта позапланової перевірки № 07-04/23/2026-05/у від 31.03.2026.
На підставі виявлених під час перевірки порушень, 31.03.2026 головним спеціалістом відділу контролю за геологічним вивченням та використанням надр Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр відносно геолога Шибецького А.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000634 за частиною 4 статті 57 КУпАП. Факт складення протоколу та ознайомлення з ним позивача підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення № 000634 від 31.03.2026, який містить особистий підпис ОСОБА_1 про отримання примірника протоколу 31.03.2026.
Листом від 02.04.2026 № 1201/02-1/2-26 відповідач направив на адресу фактичного місця роботи позивача (ТОВ «Межиріченський ГЗК», вул. Шевченка, 2-а, селище Іршанськ) повідомлення про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 15.04.2026 о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Євгенії Мірошниченко, 10. Вказаний факт підтверджується копією вищезазначеного листа-повідомлення Держгеонадр від 02.04.2026 № 1201/02-1/2-26.
Поштове відправлення, яке містило повідомлення про розгляд справи, надійшло до поштового відділення за місцем роботи позивача у селищі Іршанськ та було вручено за довіреністю лише 22.04.2026. Повідомлення про вручення цього поштового відправлення повернулося на адресу відповідача у місті Києві 27.04.2026. Дані обставини беззаперечно підтверджуються копією поштового повідомлення про вручення, яку було долучено відповідачем до матеріалів відзиву, а також трекінгами поштових відправлень АТ «Укрпошта» за номерами № 067142014600 та № 068081356010.
Надісланий відповідачем лист із повідомленням був зареєстрований у підприємства ТОВ «Межиріченський ГЗК» 23.04.2026 за вхідним № 51. Згідно з резолюцією (візою) керівника підприємства від 24.04.2026, позивач ОСОБА_1 був особисто ознайомлений із текстом повідомлення лише 27.04.2026. Вказані факти підтверджуються копією листа Держгеонадр із відповідною візою керівника та розпискою ОСОБА_1 про отримання копії постанови, які додані позивачем до позовної заяви.
Постановою Директора Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України від 15.04.2026 № 16 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 57 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Розгляд справи 15.04.2026 відбувся за відсутності позивача ОСОБА_1 .. Зазначені обставини повністю підтверджуються копією оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.04.2026 № 16.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 4 статті 57 КУпАП, - порушення особливих умов спеціального дозволу на користування надрами, якщо це не пов`язано з отриманням доходу у великих розмірах, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб та фізичних осіб від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений нормами КУпАП.
За приписами частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Положеннями статті 277-2 КУпАП визначено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як встановлено судом, розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача відбувся 15.04.2026.
Лист із повідомленням про дату та час розгляду справи був направлений відповідачем 02.04.2026.
Однак, як підтверджується повідомленням про вручення цього поштового відправлення № 067142014600 та даними трекінгів поштового оператора АТ «Укрпошта», вказане поштове відправлення надійшло на поштове відділення та було вручене у селищі Іршанськ лише 22.04.2026.
З текстом повідомлення позивач фактично ознайомився 27.04.2026.
Тобто, повідомлення про розгляд справи надійшло на адресу позивача вже після того, як справа була розглянута і оскаржувана постанова від 15.04.2026 була винесена.
За змістом статті 268 КУпАП розгляд справи за відсутності особи можливий виключно за умови наявності об`єктивних даних про її своєчасне сповіщення.
Апеляційний суд зазначає, що факт направлення листа 02.04.2026 сам по собі не є підтвердженням своєчасного сповіщення особи у розумінні закону, оскільки на момент розгляду справи 15.04.2026 відповідач не отримав та не міг отримати жодних доказів (повідомлень про вручення поштового відправлення, розписок тощо), які б підтверджували факт отримання позивачем вказаного повідомлення.
Таким чином, на момент розгляду справи відповідач діяв за відсутності об`єктивних даних про належне сповіщення особи, щодо якої складено протокол, чим грубо порушив її процесуальні права. Через ці дії суб`єкта владних повноважень позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи, надати пояснення, подати докази на свій захист або скористатися правовою допомогою.
Отже, встановлене судом грубе процесуальне порушення, допущене відповідачем під час розгляду справи, є беззаперечною та самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа (правова позиція Верховного Суду, постанова від 30 січня 2020 року у справі №482/9/17).
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.
Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, що якої застосовується адміністративне стягнення не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи (правова позиція Верховного Суду, постанова від 30 січня 2020 року у справі №482/9/17).
З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
Повідомлення має на меті забезпечити участь особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.
У матеріалах справи, що розглядається, немає доказів, які б свідчили про ухилення позивача від отримання повідомлення. Отже, відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 813/3415/18.
Оскільки позивач не був поінформований про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, факт навмисного неотримання кореспонденції відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, суд погоджується з аргументом позивача про неправомірність оскаржуваної постанови.
Відповідачем не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не використано інших засобів зв`язку з позивачем, не відкладено розгляд справи, тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 КУпАП.
Колегія суддів відхиляє твердження відповідача про те, що обов`язок щодо повідомлення є виконаним належним чином через факт завчасного відправлення листа. Цей довід відхиляється, оскільки приписи статті 268 КУпАП вимагають наявності даних саме про своєчасне "сповіщення" (тобто факт доведення інформації до відома особи), а не лише про формальне відправлення кореспонденції. Відповідач не надав доказів того, що станом на 15.04.2026 він володів інформацією про отримання позивачем такого повідомлення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про незаконність розгляду справи за його відсутності, оскільки цей факт підтверджено належними доказами. З`ясування обставин щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу правопорушення, оцінка доводів сторін стосовно рекомендаційного характеру рішень ДКЗ України, нормативу підготовлених запасів та обставин непереборної сили у даному випадку не здійснюється.
Судом встановлено, що відповідачем були безпосередньо порушені процесуальні права позивача на захист та на особисту участь у розгляді справи, гарантовані статтею 268 КУпАП.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, а оскаржувана постанова – скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Хорошівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.