ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/48064/24 Суддя (судді) першої інстанції: Жукова Є.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О., 
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р., 
за участю секретаря Коренко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та нечинною постанови
В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просив:
- визнати протиправними з моменту прийняття та нечинними з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.10.2022 №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії.
28 листопада 2024 року до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, сформована в підсистемі «Електронний суд» 27 листопада 2024 року.
Позивач у вказаній заяві просить суд: «Визнати протиправними з моменту прийняття та нечинними окремі положення Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2022 №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», а саме:
1) пункт 1 частини 1 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині: викладення у новій редакції абзацу дев`ятого пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312. - щодо надання визначення терміну «Генеруюча установка приватного домогосподарства»;
викладення у новій редакції абзацу тридцять сьомого пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 - щодо надання визначення терміну «об`єкт побутового споживача»;
викладення у новій редакції абзацу п`ятдесят четвертого пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 - щодо надання визначення терміну «приватне домогосподарство»;
2) пункт 1 частини 4 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині:
доповнення пункту 5.1.1 глави 5.1 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 новим підпунктом 17 наступного змісту « 17) перевіряти генеруючі установки, установки зберігання енергії та їх налаштування на відповідність вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії, Кодексу систем розподілу, Кодексу системи передачі, Кодексу комерційного обліку та нормативно-технічних документів»;
3) пункт 2 частини 4 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині:
внесення змін до абзацу 4 пункту 5.3.1 Глави 5.3 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, - щодо заміни слів та знаків «з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками)» словами «генеруючими установками», а слова та цифри «не перевищує 30 кВт» заміни словами та знаками «не може перевищувати величину, визначену законом;
викладення в новій редакції підпункту 5 пункту 5.3.2 Глави 5.3 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, « 5) купувати електричну енергію у побутового споживача, вироблену генеруючими установками його приватного(-их) домогосподарства(-в) з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, сумарна потужність яких не перевищує величини встановленої потужності генеруючих установок приватного(-их) домогосподарства(-в), за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким(-и) приватним(-и) домогосподарством(-ами). Такі генеруючі установки мають бути встановлені із можливістю видачі виробленої ними електричної енергії в мережу, що належать іншим власникам відповідно до вимог Кодексу систем розподілу;»
4) пункт 3 частини 4 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині:
викладення у новій редакції підпункту 1 та підпункту 2 пункту 5.5.2 Глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312: « 5.5.2. Побутовий споживач, крім прав, визначених пунктом 5.5.1 цієї глави, має право на:
1) встановлення згідно з Кодексом систем розподілу, Кодексом системи передачі, а також Кодексом комерційного обліку у своєму(-їх) приватному(-их) домогосподарстві(-ах) генеруючої(-их) установки(-ок) з можливістю відпуску виробленої електричної енергії в мережі, що належать іншим власникам, сумарна встановлена потужність якої(-их) не перевищує встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначену законом, та дозволену до споживання потужність відповідно до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (згідно з паспортом точки розподілу/передачі електричної енергії), та на виробництво електричної енергії з такої установки без відповідної ліцензії;
2) продаж за «зеленим» тарифом постачальнику універсальних послуг електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного(-их) домогосподарства(-), сумарна потужність якої(-их) не перевищує встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначену законом, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством. Така(-і) генеруюча(-і) установка(-и) має(-ють) бути встановлена(-і) із можливістю відпуску електричної енергії в мережі ОСР відповідно до вимог Кодексу систем розподілу;».
викладення у новій редакції підпункту 12 пункту 5.5.5 Глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312: « 12) забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок, у тому числі генеруючих установок, установок зберігання енергії та їх налаштувань, та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) в установленому цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень;»;
доповнення пункту 5.5.5 Глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, новим підпунктом 24 наступного змісту: « 24) дотримуватись під час улаштування та експлуатації генеруючих установок та установок зберігання енергії вимог Кодексу систем розподілу, Кодексу системи передачі, а також Кодексу комерційного обліку;»
5) частину 6 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №12726. - в частині заміни абзацу 1 пункту 7.6 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, п`ятьма новими абзацами такого змісту:
« 7.6. Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи без попередження споживача:
1) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення у разі:
самовільного підключення споживачем струмоприймачів або приєднання струмоприймачів поза засобами комерційного обліку;
зниження показників якості електричної енергії з вини споживача (у тому числі внаслідок збільшення величини потужності понад величину, визначену умовами договору з оператором системи, або невідповідності генеруючої установки/установки зберігання енергії з можливістю відпуску в ОЕС України або в мережі інших власників, та/або їх налаштувань до вимог Кодексу систем розподілу/Кодексу системи передачі та нормативно-технічних документів) до величин, які порушують функціонування електроустановок оператора системи та інших споживачів;
2) на виконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади.».
6) пункт 2 частини 8 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині:
викладення пункту 11.3.1 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312: в наступній редакції :« 11.3.1. Індивідуальний побутовий споживач, що встановив у межах свого приватного(-их) домогосподарства(-в) генеруючу(-і) установку(-ки), призначену(-і) для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру з можливістю відпуску електричної енергії в мережу оператора системи або інших власників мережі, має право у межах сумарної встановленої потужності генеруючих установок (яка визначається на підставі паспортів точок розподілу як сумарна потужність встановлених генеруючих установок за всіма площадками вимірювання приватного(-их) домогосподарства(-в), які належать індивідуальному побутовому споживачу на території України, у тому числі на праві спільної власності (спільне майно), і не має перевищувати рівень встановленої потужності для відповідної категорії генеруючої установки, визначеної законом), здійснювати продаж виробленої електричної енергії, в обсязі, що перевищує місячне споживання приватного(-их) домогосподарства(-в) відповідно до цих Правил, та на підставі договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, що є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого побутовий споживач приєднався відповідно до цих Правил.
Постачальник універсальних послуг не має права відмовити споживачу в купівлі за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої генеруючою(-ми) установкою(-ами) приватного(-их) домогосподарства(-в) за умови, що її(їх) приєднання здійснено у порядку, встановленому Кодексом систем розподілу, Кодексом системи передачі, а також Кодексом комерційного обліку, та у разі дотримання споживачем вимог цих Правил»;
викладення пункту 11.3.2 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312: в наступній редакції: « 11.3.2. Приєднання генеруючої(-их) установки(-ок) приватного(-их) домогосподарства(-в) у межах величини встановленої потужності генеруючої(-их) установки(-ок) індивідуального побутового споживача здійснюється у порядку, встановленому Кодексом систем розподілу.
Власник приватного домогосподарства має право на встановлення установки зберігання енергії. Відпуск власником приватного домогосподарства обсягів електричної енергії в мережу ОЕС України або в мережі інших власників електричних мереж, виробленої власною(-ими) генеруючою(-ими) установкою(-ами) та які накопичені в установці зберігання енергії від власної(-их) генеруючої(-их) установки(-ок), допускається за умови дотримання вимоги, що в будь-який час потужність, з якою здійснюється відпуск електричної енергії, не перевищує встановлену потужність генеруючих установок такого споживача, а також за наявності окремого комерційного обліку електричної енергії, перетікання якої здійснено як до, так і з установки зберігання енергії відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку;
викладення пункту 11.3.4 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, в наступній редакції: « 11.3.4. З метою продажу електричної енергії, виробленої генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом побутовий споживач надсилає звернення до постачальника універсальних послуг щодо розгляду заяви-повідомлення про встановлення генеруючої(-их) установки(-ок) за формою, наведеною в додатку 13 до цих Правил.
До заяви-повідомлення споживач має надати:
1) копії документів, якими підтверджується право власності (користування) на земельну ділянку, право власності на житловий будинок та інші об`єкти нерухомого майна приватного домогосподарства;
2) копію паспорта точки розподілу/передачі електричної енергії приватного домогосподарства, у якому наявна інформація про встановлення генеруючої(-их) установки(-ок) з можливістю відпуску електричної енергії та організації окремого комерційного обліку відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку;
3) копію технічного паспорта на житловий будинок або інші об`єкти нерухомого майна приватного домогосподарства та кадастровий номер земельної ділянки, на якій(-их) встановлена(-і) генеруюча(-і) установка(-и);
4) інформацію банку (у тому числі роздруковану з мережі інтернет) про банківські реквізити рахунку, відкритого в банківській установі, що має діючу ліцензію НБУ щодо провадження банківської діяльності на території України, для перерахування коштів постачальником універсальних послуг за вироблену генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства за «зеленим» тарифом електричну енергію;
5) згоду членів приватного домогосподарства та копії їх індивідуальних податкових номерів (довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків).
У заяві-повідомленні побутовий споживач обов`язково зазначає банківські реквізити рахунку для перерахування коштів постачальником універсальних послуг за вироблену генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства за «зеленим» тарифом електричну енергію.
Побутовий споживач може надати звернення щодо розгляду заяви-повідомлення про встановлення генеруючої(-их) установки(-ок) з доданими документами та паспорт точки розподілу (передачі) електричної енергії до постачальника універсальних послуг особисто, або через уповноваженого представника, або надіслати його поштою рекомендованим листом з описом вкладення, або в електронній формі за допомогою онлайн-сервісів.
Постачальник універсальних послуг має забезпечити можливість подачі побутовим споживачем звернення щодо розгляду заяви-повідомлення про встановлення генеруючої установки з доданими документами за допомогою онлайн-сервісів в один або декілька із способів: електронною поштою скан-копію, електронною поштою в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, через особистий кабінет споживача на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет тощо.
Звернення побутового споживача щодо розгляду заяви-повідомлення реєструється Постачальником універсальних послуг у день його отримання»;
викладення пункту 11.3.5 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312, в наступній редакції: « 11.3.5. Постачальник універсальних послуг під час розгляду заяви-повідомлення індивідуального побутового споживача про встановлення генеруючої установки зобов`язаний перевірити повноту інформації, зазначеної в доданих документах, а також зробити запит до адміністратора комерційного обліку (який визначений частиною першою статті 53 Закону України «Про ринок електричної енергії») у порядку, визначеному адміністратором комерційного обліку, з метою перевірки згідно з реєстром точок комерційного обліку щодо неперевищення потужності генеруючої(-их) установки(-ок) приватного(-их) домогосподарства(-ств) , членом якого(их) є зазначений побутовий споживач, понад встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначену законом.
Для отримання інформації від адміністратора комерційного обліку (оператора системи передачі) щодо сумарної потужності генеруючих установок членів приватного домогосподарства на території України постачальник універсальних послуг формує запит із зазначенням ІПН (РНОКПП) усіх членів приватного домогосподарства.
За відсутності зауважень постачальник універсальних послуг реєструє заяву- повідомлення протягом 3 робочих днів від дати отримання звернення щодо розгляду заяви-повідомлення.
У разі ненадання індивідуальним побутовим споживачем повної інформації та/або всіх документів, передбачених цими Правилами, або виявлення перевищення величини встановленої потужності генеруючих установок, постачальник універсальних послуг протягом 3 робочих днів з дня отримання звернення щодо розгляду заяви-повідомлення надає такому споживачу повідомлення про необхідність усунення недоліків протягом 10 робочих днів.
У разі усунення недоліків, про які було повідомлено побутового споживача, протягом 10 робочих днів постачальник універсальних послуг реєструє заяву-повідомлення в день отримання документів, які підтверджують усунення недоліків.
У разі неусунення побутовим споживачем виявлених недоліків після спливу 10-денного строку постачальник універсальних послуг відмовляє в реєстрації заяви-повідомлення, про що повідомляє побутового споживача»;
7) пункт 4 частини 8 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, -- щодо доповнення абзацу 1 пункту 11.3.8 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 новим реченням такого змісту:
«Для переоформлення договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством новий власник звертається у порядку, передбаченому пунктом 11.3.4 цієї глави.»;
8) пункт 11 частини 8 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 №1272, щодо викладення абзац другий та третій пункту 11.3.20 у главі 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 в такій редакції:
«Постачальник універсальних послуг щомісячно до 7 числа календарного місяця, наступного за розрахунковим, формує Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та Акт купівлі-продажу електричної енергії (за необхідності) та надає їх побутовому споживачу, у тому числі в електронному вигляді, для підписання. Якщо побутовий споживач до 10 числа календарного місяця, наступного за розрахунковим, не повернув або не надав до них свої зауваження, такий Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акт купівлі-продажу електричної енергії вважаються погодженими.
Розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 15 днів після закінчення розрахункового періоду на основі Звіту про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акта купівлі-продажу електричної енергії.»
9) пункт 12 частини 8 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, щодо викладення пункту 11.3.23 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 в такій редакції:
« 11.3.23. Розмір плати за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством, Pплати, визначається за формулою Pплати = (Wвиробл - Wспожит) ? T, грн, W виробл - обсяг виробленої електричної енергії відповідною(-ими) генеруючою(- ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства;
Wспожит - обсяг місячного споживання електроенергії таким приватним домогосподарством;
Т - встановлений зелений тариф для приватного домогосподарства, яке виробляє електричну енергію відповідною(-ими) генеруючою(-ими) установкою(-ами), сумарна величина встановленої потужності якої(-их) не перевищує потужність, встановлену відповідно до закону, дозволену до споживання та зазначену в договорі (договорах) зі споживачем.
Якщо Wспожит дорівнює нулю, плата за вироблену електричну енергію не нараховується.»;
10) пункт 13 частини 8 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 №1272, щодо викладання пункту 11.3.24 глави 11.3 розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 в такій редакції:
« 11.3.24. Розмір плати, Pплати, за куповану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватного(-их) домогосподарства(-в), сумарна потужність яких не перевищує величини встановленої потужності генеруючої(-их) установки(-ок) приватного(-их) домогосподарства(-в), до яких застосовується «зелений» тариф та мають застосовуватися різні коефіцієнти «зеленого» тарифу, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством, визначається за формулою:
де Wi - обсяг електричної енергії, виробленої кожною i-ю генеруючою установкою приватного домогосподарства, до яких застосовуються різні коефіцієнти «зеленого» тарифу;
Wспожит - обсяг загального місячного споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством;
Tср. зв - середньозважений «зелений» тариф на певний розрахунковий період для приватного домогосподарства, яке виробляє електричну енергію генеруючими установками, до яких застосовуються різні коефіцієнти «зеленого» тарифу та сумарна величина встановленої потужності яких не перевищує встановлену потужність, відповідної категорії генеруючих установок приватних домогосподарств, для яких застосовується «зелений» тариф, відповідно до закону, дозволену до споживання та зазначену в договорі (договорах) зі споживачем, що визначається за формулою:
Де Wi - обсяг електричної енергії, виробленої протягом розрахункового періоду i- ю генеруючою установкою приватного домогосподарства;
Ti - встановлений зелений тариф для i-ї генеруючої установки приватного домогосподарства.
Якщо Wспожит дорівнює нулю, плата за вироблену електричну енергію не нараховується»;
11) частину 10 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, у частині:
заміни абзацу 2 глави 1 додатку 2 у Додатку 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, двома новими абзацами такого змісту: «У разі відсутності зауважень у постачальника універсальних послуг під час перевірки документів, наданих разом із заявою-повідомленням, постачальник універсальних послуг урегульовує взаємовідносини з побутовим споживачем щодо купівлі-продажу електричної енергії з дати введення в облік вузла обліку, придатного до проведення розрахунків за «зеленим» тарифом, зазначеної у паспорті точки розподілу (передачі) електричної енергії.
У разі наявності зауважень у постачальника універсальних послуг під час перевірки документів, наданих разом із заявою-повідомленням, постачальник універсальних послуг урегульовує взаємовідносини з побутовим споживачем щодо купівлі-продажу електричної енергії з першого числа місяця, у якому відбулася реєстрація заяви- повідомлення після усунення порушень, зазначених у зауваженнях.»;
викладення пункту 4.3. глави 4 додатку 2 у Додатку 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, у новій редакції:« 4.3. На дату реєстрації заяви-повідомлення про встановлення генеруючої установки споживача ___________________«зелений» тариф за цим договором становить __________________ гривень.»;
у пункті 4.4 слова «приватним домогосподарством» замінити словами «генеруючими установками приватного домогосподарства»;
викладення пункту 4.6. глави 4 додатку 2 у Додатку 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, у новій редакції:« 4.6. Постачальник універсальних послуг щомісячно до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, формує звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та Акт купівлі-продажу електричної енергії (за необхідності) і надає їх побутовому споживачу, у тому числі в електронному вигляді, для підписання.
Якщо побутовий споживач до 10 числа не повернув або не надав до них свої зауваження, такий звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акт купівлі-продажу електричної енергії вважаються погодженими. Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акт купівлі-продажу електричної енергії може бути підписаний сторонами з використанням електронного підпису.
Якщо засіб вимірювальної техніки тимчасово не працює у складі автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи, контрольне знімання показів засобу обліку проводиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором системи щомісяця. Покази засобу вимірювальної техніки фіксуються в акті купівлі-продажу електричної енергії, який складається у двох примірниках та підписується Споживачем і постачальником універсальних послуг. За необхідності до акта додається роздруківка з пам`яті засобу вимірювальної техніки про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за відповідний розрахунковий період.»;
12) частину 11 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 05.10.2022 р. №1272, щодо викладення Додатку 13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, в новій редакції».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 травня 2019 року між позивачем (як споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА Вінниця», як особою, що діє відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №429, було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг, за місцезнаходженням приватного домогосподарства Споживача, на якому електрична енергія використовується для задоволення побутових потреб та/або потреб особистого селянського господарства. Вказаним договором було визначено наступне місцезнаходження приватного домогосподарства: Чернівецький район, с. Березівка, вул. Центральна, буд.46.
На виконання договору, відповідно до акта приймання-передавання товару (електричної енергії) від 31 січня 2023 року №1 про обсяги спожитої та виробленої енергії за січень 2023 року позивач спожив 0 кВт*год, згенерував 1334 кВт*год. Відповідно, розміру плати за придбану електричну енергію у побутового споживача за січень 2023 року становить 0 грн.
05 жовтня 2022 року відповідачем було прийнято Постанову №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», а саме: Затверджено Зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312, що набрала чинності 12.10.2022.
Вважаючи, що вказана постанова суттєво порушила та обмежила права позивача, як побутового споживача та як власника приватного домогосподарства, який здійснює продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, на мирне володіння майном, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), основним завданням адміністративного судочинства є забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення судом спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав і свобод фізичних осіб, а також прав та інтересів юридичних осіб від порушень, допущених суб`єктами владних повноважень.
Зокрема, згідно з частиною другою статті 2 КАС України, під час розгляду справ щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зобов`язані перевіряти, чи були такі рішення (дії) прийняті (вчинені): на законній підставі, у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України; із використанням повноваження саме з тією метою, для якої воно було надане; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх істотних обставин; неупереджено та безсторонньо; добросовісно; розсудливо; із дотриманням принципу рівності перед законом та недопущенням будь-яких форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між негативними наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване відповідне рішення чи дія; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; а також своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частина третя статті 2 КАС України визначає основні засади (принципи) адміністративного судочинства, до яких належать: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; відкритість і гласність судового розгляду та його повне технічне фіксування; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд; гарантування права на касаційне оскарження у випадках, передбачених законом; розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами; а також відшкодування судових витрат особам, на користь яких ухвалено судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення адміністративних справ здійснюються на засадах змагальності сторін та їх свободи у поданні доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, а також відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем та постачанням електричної енергії з метою забезпечення надійного і безпечного електропостачання споживачів, з урахуванням їх інтересів, розвитку конкурентних ринкових механізмів, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та зменшення негативного впливу на навколишнє природне середовище, врегульовано Законом України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон №2019-VIII). 
Частиною першою статті 1 Закону №2019-VIII визначено терміни, які застосовуються у цьому Законі. Зокрема, виробником електричної енергії є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність з виробництва електричної енергії. При цьому виробництвом електричної енергії вважається діяльність, пов`язана з перетворенням енергії з енергетичних ресурсів будь-якого походження в електричну енергію із застосуванням відповідних технічних засобів, за виключенням діяльності зі зберігання енергії. 
Також Законом визначено, що дозволена потужність є максимально допустимою величиною потужності, яка може використовуватись у будь-який момент часу щодо кожного об`єкта споживача відповідно до умов договору, набутої на підставі виконання договору про приєднання або внаслідок набуття права власності чи користування відповідним об`єктом. Електрична енергія, у розумінні наведеного Закону, є енергією, що виробляється на об`єктах електроенергетики та виступає товаром, який є предметом купівлі-продажу на ринку електричної енергії. 
Електричною мережею є сукупність електроустановок, призначених для передачі та/або розподілу електричної енергії, тоді як електроустановка являє собою комплекс взаємопов`язаного обладнання та споруд, які використовуються для виробництва, перетворення, передачі, розподілу, споживання електричної енергії або зберігання енергії. 
Розрахунки на ринку електричної енергії визначаються як процес виконання взаємних фінансових вимог та зобов`язань учасників ринку за договорами купівлі-продажу електричної енергії і послуг, що надаються на цьому ринку, у тому числі із застосуванням механізму неттінгу та відповідних фінансових гарантій. Об`єктами електроенергетики є електричні станції, електричні підстанції та електричні мережі. 
Крім того, Законом №2019-VIII визначено поняття побутового споживача, під яким розуміється або фізична особа, що використовує електричну енергію виключно для забезпечення власних побутових потреб, не пов`язаних із професійною чи господарською діяльністю, або юридична особа, створена шляхом об`єднання таких фізичних осіб та яка здійснює розрахунки за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в межах обсягів електричної енергії, спожитої для задоволення побутових потреб. 
Постачанням електричної енергії Закон визначає продаж, у тому числі перепродаж, електричної енергії, а Регулятором у сфері енергетики та комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у відповідних сферах. 
Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2019-VIII, основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та порядок взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону, зокрема правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку, правилами роздрібного ринку та іншими нормативно-правовими актами. 
При цьому правила ринку, кодекс системи передачі та кодекс комерційного обліку підлягають розробленню й адмініструванню оператором системи передачі та затверджуються Регулятором. Разом із цим проєкти правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексів системи передачі та систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку та інших нормативно-правових актів, здатних вплинути на стан конкуренції, повинні погоджуватися з Антимонопольним комітетом України. 
Частиною дванадцятою статті 2 Закону №2019-VIII передбачено, що рішення та заходи суб`єктів владних повноважень, які приймаються на виконання положень цього Закону, повинні ухвалюватися виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, із забезпеченням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Такі рішення мають відповідати меті наданих повноважень, бути обґрунтованими, неупередженими, добросовісними, розсудливими, пропорційними, прозорими, недискримінаційними та своєчасними. 
Законодавець окремо наголошує на дотриманні принципу пропорційності, відповідно до якого рішення або заходи суб`єктів владних повноважень мають бути необхідними та мінімально достатніми для досягнення легітимної мети - забезпечення загальносуспільного інтересу. 
Принцип прозорості передбачає обов`язок належного обґрунтування прийнятих рішень та своєчасного повідомлення про них осіб, яких вони стосуються, до моменту набрання такими рішеннями чинності або введення їх у дію. 
Водночас принцип недискримінації виключає можливість прийняття рішень, дій чи бездіяльності, які призводять до різного обсягу прав та обов`язків осіб у подібних правовідносинах, якщо така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу. Так само неприпустимим є однакове ставлення до осіб, які перебувають у різних правових чи фактичних обставинах, якщо така однаковість не відповідає вимогам справедливості та пропорційності. 
Дія наведених принципів пропорційності, прозорості та недискримінації поширюється також і на учасників ринку електричної енергії у випадках, прямо передбачених Законом №2019-VIII. 
Крім того, відповідно до статті 2, частини першої статті 3 та пункту 4 частини третьої статті 6 Закону України від 22.09.2016 №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор уповноважений здійснювати державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у тому числі у сфері організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, а також у сфері трейдерської діяльності.
Регулятор здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з метою забезпечення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у відповідних сферах, та держави, а також для гарантування енергетичної безпеки держави і забезпечення інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України до європейського енергетичного простору. 
До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії, серед іншого, належить затвердження правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, у тому числі положень щодо особливостей розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів із третіми державами, а також інших нормативно-правових актів та нормативних документів, які регулюють функціонування ринку електричної енергії. 
Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», зокрема, правила роздрібного ринку електричної енергії підлягають затвердженню саме Регулятором, що свідчить про наділення останнього відповідними владними управлінськими функціями у сфері нормативного регулювання ринку електричної енергії. 
Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», кожен проєкт рішення Регулятора, який має ознаки регуляторного акта, разом із матеріалами, що обґрунтовують необхідність його прийняття, а також аналізом регуляторного впливу, підлягає обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора з метою отримання зауважень та пропозицій від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб. 
Строк, упродовж якого приймаються зауваження та пропозиції до відповідних проєктів рішень, визначається Регулятором, однак не може становити менше десяти днів та більше трьох місяців з дня оприлюднення проєкту рішення. Перебіг такого строку розпочинається саме з моменту офіційного оприлюднення відповідного проєкту акта. 
На виконання вимог статті 15 Закону про НКРЕКП, проєкт постанови «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії» разом із відповідним обґрунтуванням, аналізом його впливу та повідомленням про оприлюднення був 11.07.2022 розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет з метою отримання зауважень та пропозицій від фізичних і юридичних осіб, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих суб`єктів. Зауваження та пропозиції до зазначеного проєкту приймалися у період з 11.07.2022 по 21.07.2022. 
Відповідно до глави 3 Порядку проведення відкритого обговорення проєктів рішень НКРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.06.2017 №866, у разі надходження зауважень та пропозицій до проєкту рішення, що має ознаки регуляторного акта, їх розгляд здійснюється після завершення строку подання таких зауважень та їх офіційного оприлюднення. 
Разом із тим судом встановлено, що протягом визначеного строку, а саме у період з 11.07.2022 по 21.07.2022, від ОСОБА_1 до НКРЕКП не надходило жодних зауважень чи пропозицій до проєкту зазначеної постанови. 
При цьому на виконання вимог статті 15 Закону про НКРЕКП та положень глави 3 вказаного Порядку, у період з 12.08.2022 по 31.08.2022 НКРЕКП було проведено відкрите обговорення проєкту постанови за участю суб`єктів ринку електричної енергії, які надали свої зауваження та пропозиції до відповідного проєкту рішення. 
Протокол відкритого обговорення та таблиця узгоджених позицій до проєкту постанови були оприлюднені 07.09.2022 на офіційному веб-сайті НКРЕКП, що свідчить про дотримання Регулятором принципів відкритості та прозорості при прийнятті спірного нормативно-правового акта. 
Окрім того, судом враховано, що на виконання вимог частини другої статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» Антимонопольний комітет України листом від 04.10.2022 №128-06/01-196-НПА погодив проєкт постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії». 
Враховуючи те, що Регулятором були здійснені всі дії та заходи, передбачені вимогами чинного законодавства, на відкритому засіданні НКРЕКП, яке відбулося 05.10.2022, було прийнято постанову №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії». Зазначена постанова була прийнята з метою приведення термінології та положень Правил роздрібного ринку електричної енергії у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі в частині діяльності зі зберігання електричної енергії, усунення неоднозначностей у правозастосуванні, удосконалення процедур обліку електричної енергії та розрахунків із власниками генеруючих установок приватних домогосподарств, а також запобігання використанню пільгового побутового тарифу для непобутових потреб, зокрема для діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, майнінгу тощо. 
Суд також бере до уваги, що відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган реалізує з певною свободою розсуду, тобто у випадках, коли такий орган має можливість обрати одне з кількох юридично допустимих рішень, яке він вважає найбільш доцільним за конкретних обставин справи. 
Адміністративний суд, здійснюючи перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним частиною третьою статті 2 КАС України, не втручається у дискреційні повноваження такого суб`єкта поза межами перевірки дотримання зазначених критеріїв. Завдання адміністративного судочинства полягає не у підміні функцій органів державної влади чи забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпеченні додержання вимог законодавства, оскільки інший підхід суперечив би принципу поділу влади. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова НКРЕКП від 05.10.2022 №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії» була прийнята НКРЕКП у межах наданих їй дискреційних повноважень, визначених законами України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у спосіб, передбачений законодавством України, із дотриманням принципів відкритості, прозорості, гласності процесу державного регулювання та забезпечення балансу інтересів усіх учасників ринку електричної енергії. 
Щодо доводів позивача про порушення його прав як власника генеруючої установки на отримання грошових коштів за вироблену електричну енергію, суд зазначає наступне. 
Так, оскаржуваною постановою НКРЕКП від 05.10.2022 №1272 були внесені зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Зокрема, у новій редакції було викладено визначення поняття «генеруюча установка приватного домогосподарства», під яким розуміється комплекс взаємопов`язаних споруд та обладнання, призначених для виробництва електричної енергії із сонячного випромінювання та/або енергії вітру, розташованих у межах приватного домогосподарства. Також було визначено порядок обчислення сумарної потужності генеруючих установок за всіма площадками вимірювання приватного домогосподарства, які належать побутовому споживачу на території України, у тому числі на праві спільної власності, із встановленням обмеження щодо неперевищення максимальної потужності, визначеної законом для відповідної категорії генеруючих установок. 
Крім того, змінами до пункту 11.3.1 Правил було визначено право індивідуального побутового споживача, який встановив генеруючу установку у межах свого приватного домогосподарства, здійснювати продаж виробленої електричної енергії в обсязі, що перевищує місячне споживання такого домогосподарства, за умови дотримання вимог щодо сумарної встановленої потужності генеруючих установок та на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. 
Також пунктом 11.3.5 Правил було покладено на постачальника універсальних послуг обов`язок під час розгляду заяви-повідомлення побутового споживача про встановлення генеруючої установки перевіряти повноту наданої інформації та звертатися до адміністратора комерційного обліку з метою перевірки дотримання встановлених законом обмежень щодо потужності генеруючих установок приватного домогосподарства. Для отримання відповідної інформації постачальник універсальних послуг формує запит із зазначенням реєстраційних номерів облікових карток платників податків усіх членів приватного домогосподарства. 
Окрім цього, змінами до пунктів 11.3.13, 11.3.23 та 11.3.24 Правил було врегульовано порядок визначення обсягів електричної енергії, відпущеної в електричну мережу генеруючими установками приватного домогосподарства, а також порядок розрахунку плати за електричну енергію, вироблену такими установками та придбану у побутового споживача за «зеленим» тарифом, із урахуванням обсягів місячного споживання електричної енергії відповідним приватним домогосподарством.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (у редакції, чинній на момент прийняття постанови НКРЕКП від 05.10.2022 №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії»), визначено, що споживач має право встановлювати генеруючі установки, призначені для виробництва електричної енергії. Зокрема, побутові споживачі мають право встановлювати у своїх приватних домогосподарствах генеруючі установки потужністю до 50 кВт, які призначені для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру. 
При цьому приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії постачальнику універсальних послуг за «зеленим» тарифом. 
Водночас статтею 63 Закону №2019-VIII встановлено, що постачальник універсальних послуг, крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими домогосподарствами, а також забезпечувати пріоритетну оплату її вартості у кожному розрахунковому періоді. 
Постачальник універсальних послуг, одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств, генеруючі установки яких мають встановлену потужність до 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. 
Така послуга надається виходячи з фактичних обсягів електричної енергії, придбаної за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств. При цьому вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається як різниця між вартістю електричної енергії, придбаної за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед» у відповідному розрахунковому періоді. 
Розрахунок вартості такої послуги здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до Порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, а сама вартість послуги затверджується Регулятором. 
Таким чином, оскільки «зелений» тариф є спеціальним тарифом та істотно перевищує фактичну ринкову ціну електричної енергії, що формується на ринку «на добу наперед», різниця між вартістю електричної енергії, придбаної постачальником за «зеленим» тарифом, та її ринковою вартістю компенсується електропостачальнику оператором системи передачі - НЕК «Укренерго» - як оплата за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. 
Такі витрати враховуються Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» як оператором системи передачі у тарифі на передачу електричної енергії та фактично оплачуються усіма споживачами електричної енергії через складову ціни електроенергії. 
Отже, модель функціонування «зеленого» тарифу для приватних домогосподарств була запроваджена законодавцем саме з метою забезпечення можливості покриття власного споживання електричної енергії та реалізації надлишків, тобто не спожитої електричної енергії, постачальнику універсальних послуг за підвищеним «зеленим» тарифом. 
Відповідно до пункту 21 частини першої статті 1 Закону №2019-VIII, дозволена потужність визначається як максимальна величина потужності, дозволена до використання у будь-який час за кожним об`єктом споживача відповідно до умов договору, яка набута на підставі виконання договору про приєднання або у результаті набуття права власності чи користування відповідним об`єктом. 
Водночас Кодекс системи розподілу, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, визначає встановлену потужність генеруючої установки як номінальну активну електричну потужність електрогенеруючого обладнання, зокрема електрогенераторів, фотоелектричних панелей тощо, призначеного для виробництва електричної енергії, яка підтверджується технічною документацією або технічним паспортом відповідного обладнання. 
Окрім того, суд враховує, що положеннями статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» встановлено коефіцієнти «зеленого» тарифу для електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств із використанням енергії сонячного випромінювання, при цьому встановлена потужність таких установок не повинна перевищувати 30 кВт, а для установок, введених в експлуатацію у період з 01.01.2019 по 31.12.2019, - 50 кВт. 
Також відповідно до положень Закону №2019-VIII побутовий споживач має право встановлювати у своїх приватних домогосподарствах генеруючі установки для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання для забезпечення власних побутових потреб у межах потужності до 30 кВт. 
За наведених обставин суд дійшов висновку, що зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 05.10.2022 №1272, не суперечать положенням законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. 
Суд також зазначає, що основними засадами державної політики у сфері альтернативних джерел енергії є збільшення обсягів виробництва та споживання енергії, виробленої з альтернативних джерел, з метою економного використання традиційних паливно-енергетичних ресурсів та зменшення залежності України від їх імпорту шляхом реструктуризації виробництва та раціоналізації споживання енергії за рахунок збільшення частки енергії, виробленої з альтернативних джерел. 
Відповідно до визначень, наведених у Законі №2019-VIII, споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, яка купує електричну енергію для власного споживання. 
При цьому побутовим споживачем є, зокрема, індивідуальний побутовий споживач, тобто фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не пов`язані з професійною чи господарською діяльністю. 
Суд звертає увагу, що положення Закону №2019-VIII щодо права побутового споживача встановлювати у своїх приватних домогосподарствах генеруючі установки у межах потужності, визначеної Законом України «Про альтернативні джерела енергії», з метою забезпечення власних побутових потреб та продажу надлишків електричної енергії постачальнику універсальної послуги за «зеленим» тарифом діяли і до внесення змін постановою НКРЕКП №1272. 
Разом із тим внесеними змінами було лише уточнено порядок реалізації зазначених норм та забезпечено їх належне і коректне застосування учасниками роздрібного ринку електричної енергії у межах Правил роздрібного ринку електричної енергії. 
Крім того, відповідно до статті 63 Закону №2019-VIII, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», за «зеленим» тарифом у обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими домогосподарствами, та здійснювати пріоритетну оплату її вартості у кожному розрахунковому періоді. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що НКРЕКП, приймаючи зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, не обмежила побутових споживачів у реалізації їх права на встановлення генеруючих установок у приватних домогосподарствах, а в межах наданих їй законом повноважень врегулювала порядок купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, порядок обліку виробленої електричної енергії та здійснення розрахунків за неї. 
Так, згідно з частиною першою статті 58 Закону №2019-VIII, право споживача на встановлення генеруючих установок визначено положенням про те, що побутові споживачі у своїх приватних домогосподарствах мають право встановлювати генеруючі установки потужністю до 50 кВт для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру. 
Отже, у Законі застосовано множинну форму як щодо побутових споживачів, так і щодо приватних домогосподарств, що свідчить про поширення дії відповідної норми на сукупність побутових споживачів та сукупність приватних домогосподарств. Відтак кожен побутовий споживач у кожному своєму приватному домогосподарстві має право на встановлення генеруючої установки у межах потужності, визначеної законодавством. 
Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергії визначають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру зміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії, порядок розгляду скарг споживачів, а також особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги та постачальником «останньої надії».
Крім того, враховуючи, що відповідно до абзацу дев`ятнадцятого частини першої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» порядок продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також порядок здійснення розрахунків за неї затверджується Регулятором, питання, пов`язані з реалізацією права споживача на встановлення генеруючої установки у межах визначеної законодавством потужності, а також особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги приватному домогосподарству, яке має генеруючу установку, у тому числі в частині дотримання встановленого рівня потужності та умов «нульового» споживання, належать саме до компетенції Регулятора.
Суд також зазначає, що зміни до пунктів 11.3.23 та 11.3.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії не встановлюють обмежень щодо встановленої потужності генеруючих установок побутового споживача в межах сумарної потужності усіх таких установок у сукупності, а відтак не суперечать положенням пункту 21 частини першої статті 1, частини першої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», а також статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії».
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що НКРЕКП при прийнятті постанови від 05.10.2022 №1272 «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», у тому числі в частині положень, які оскаржуються позивачем, діяла у межах наданих їй законом повноважень та компетенції, обґрунтовано і з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Регулятор діяв безсторонньо, добросовісно, розсудливо та пропорційно, із дотриманням необхідного балансу між можливими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких було спрямоване відповідне регулювання, а також із забезпеченням права заінтересованих осіб на участь у процесі прийняття рішення.
За таких обставин, у розумінні вимог статті 2 КАС України, підстави для визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 05.10.2022 №1272 відсутні.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував особливості виникнення та розвитку правовідносин між позивачем та постачальником універсальних послуг, а також умови укладеного договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки предметом даного спору є правомірність постанови НКРЕКП від 05.10.2022 №1272 як нормативно-правового акта, а не питання виконання чи зміни умов конкретного цивільно-правового або господарського договору між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг. 
Сам по собі факт укладення між позивачем та постачальником універсальних послуг договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом у 2019 році не свідчить про неможливість подальшого нормативного врегулювання державою порядку функціонування ринку електричної енергії, у тому числі щодо порядку обліку, продажу та розрахунків за електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 6, 56, 58 та 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» Регулятор наділений повноваженнями щодо затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії, порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також порядку здійснення розрахунків за неї. Відтак внесення змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії належить до дискреційних повноважень НКРЕКП та здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, дотримання балансу інтересів усіх його учасників та запобігання зловживанням у сфері застосування «зеленого» тарифу. 
Твердження апелянта про те, що змінами, внесеними постановою НКРЕКП №1272, було істотно порушено його права як побутового споживача та власника приватного домогосподарства, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. З аналізу оскаржуваних положень Правил роздрібного ринку електричної енергії вбачається, що відповідні зміни спрямовані на врегулювання порядку функціонування генеруючих установок приватних домогосподарств, уточнення механізму комерційного обліку електричної енергії, перевірки дотримання вимог щодо встановленої потужності, а також забезпечення належного контролю за дотриманням умов застосування «зеленого» тарифу. 
Посилання апелянта на те, що внесеними змінами незаконно обмежено право побутового споживача на встановлення декількох генеруючих установок, колегія суддів відхиляє, оскільки оскаржувані положення не містять заборони щодо встановлення генеруючих установок у декількох приватних домогосподарствах, а лише встановлюють механізм визначення сумарної встановленої потужності таких установок та порядок контролю за дотриманням законодавчо визначених обмежень щодо потужності, для цілей застосування «зеленого» тарифу. 
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо протиправності положень, якими передбачено право оператора системи та постачальника універсальних послуг здійснювати перевірку генеруючих установок, їх налаштувань та дотримання вимог Кодексу систем розподілу, Кодексу системи передачі та Кодексу комерційного обліку. Такі положення прямо випливають із функцій Регулятора та учасників ринку електричної енергії щодо забезпечення безпечного та належного функціонування енергетичної системи, контролю за якістю електричної енергії та дотриманням правил функціонування ринку. 
Доводи апелянта щодо незаконності положень пунктів 11.3.23 та 11.3.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії, якими встановлено порядок визначення розміру плати за електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, також є необґрунтованими. Колегія суддів зазначає, що встановлення порядку обчислення обсягів виробленої та спожитої електричної енергії, а також визначення умов, за яких здійснюється нарахування плати за «зеленим» тарифом, належить до компетенції Регулятора та спрямоване на забезпечення справедливого і прозорого механізму розрахунків між учасниками ринку. 
Крім того, апелянтом не доведено, яким саме чином оскаржувані зміни суперечать нормам Закону України «Про ринок електричної енергії» чи Закону України «Про альтернативні джерела енергії». Натомість аналіз наведених норм свідчить про те, що НКРЕКП діяла у межах наданих їй законом повноважень та реалізувала функцію нормативного регулювання роздрібного ринку електричної енергії. 
Колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції надав належну оцінку доводам сторін, встановив фактичні обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, які підлягали застосуванню. Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та підтверджуються матеріалами адміністративної справи.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко 

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко

Повне судове рішення складено «26» травня 2026 року.