ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 10 червня 2026 року 	Справа № 903/753/25	

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши справу
за позовом першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів:
1) Волинської обласної ради
2) Волинської обласної державної (військової) адміністрації 
до відповідачів:
1) Княгининівського ліцею Волинської обласної ради
2) Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут”
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 83408,27 грн,

за участю представників-учасників справи:
від позивача-1: н/з;
від позивача-2: Б`яла І. В., витяг з ЄДРПОУ;
від відповідача-1: н/з;
від відповідача-2: Мірчук В. В., довіреність № 219 від 17.06.2025; 
від прокуратури: Шарунович Є. В., прокурор відділу, посвідчення № 082091 від 22.08.2025.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.
Відводу складу суду не заявлено.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Суть спору: 28.07.2025 Луцька окружна прокуратура звернулася до суду в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Волинської обласної державної (військової) адміністрації з позовом до Княгининівського ліцею Волинської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” в якому просить:
- визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 04.08.2021, № 3 від 29.09.2021, № 4 від 20.10.2021, № 5 від 23.11.2021, № 6 від 23.11.2021, № 7 від 23.11.2021, № 9 від 15.12.2021, № 10 від 20.12.2021, укладені до договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/264/01 від 15.01.2021;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради кошти в сумі 83408,27 гривень.
При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що спірні додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії від 15.01.2021 № 23-21/264/01 укладені з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”, безпідставно змінено істотні умови договору та не дотримано процедуру їх укладення, кожного разу при укладенні спірних угод сторонами належним чином не обґрунтовано коливання ціни на електроенергію на ринку після укладення первісного договору або первісної додаткової угоди, змінено ціну товару після його передачі(споживання покупцем), збільшено ціну товару більше як на 10% від ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, тому на підставі ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України просить визнати їх недійсними. Додатково зазначають, що збільшення сторонами вартості одиниці предмету закупівлі за відсутності визначених законом умов, призвело до безпідставного витрачання коштів, які підлягають поверненню Княгининівського ліцею Волинської обласної ради в сумі 83408,27 грн.
Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.09.2025, запропоновано відповідачам надати відзив на позов, позивачу та прокурору – відповідь на відзив.
19.08.2025 відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що укладаючи додаткові угоди, сторони не виходили за рамки 10 % збільшення ціни за одиницю товару, загальна сума договору не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено з замовником. Вказує, що сторони обрали як джерело для отримання інформації про коливання ціни на ринку оприлюднені державним підприємством ''Оператор ринку'' результати торгів на ринку ''на добу наперед'' і загальна відкритість офіційної інформації підтверджує, на переконання відповідача, що внесення змін до договору відбулося у прозорий спосіб, згідно з домовленістю сторін, закріпленою у договорі. Звертає увагу суду, що у процесі виконання договору обидві сторони дотримувалися основних принципів ЗУ «Про публічні закупівлі», а саме максимальної ефективності, економії та пропорційності при закупівлі товару. Дане твердження пов`язане з тим, що при піднятті ціни по договору внаслідок значного росту ціни на електроенергію (як от у серпні 2021 року на 47,30%) Постачальник піднімав ціну не більше, ніж на 9,99%, та постачав товар за цінами, що значно нижче ринкових, що завдало нам значних фінансових збитків. Крім того, звертає увагу суду, що додаткова угода №2 від 04.08.2021, якою передбачено підвищення ціни на 9,99%, є правомірною, дійсною, такою, що відповідає чинному законодавству, та не може бути визнана недійсною ані повністю, ані частково з підстав, заявлених позивачем. Також у відзиві просить у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - відмовити у визнанні недійсною додаткової угоди №2 від 04.08.2021, якою ціна за одиницю товару була збільшена на 9,99% та обмежити розмір стягнення сумою, що не перевищує 71637,69 грн, з урахуванням правомірності додаткової угоди №2 від 04.08.2021.
29.08.2025 прокурор через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив в якій просить відхилити заперечення відповідача-2 наведені у відзиві. При цьому вказує, що укладаючи додаткову угоду № 2 від 04.08.2021, сторони збільшили не на 9,99 % ціну за одиницю електроенергії, а на 13,24% від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору на закупівлю. Зазначає, що відповідач-2, подавши відзив на позовну заяву, не спростував належними та допустимими доказати доводи прокурора про те, що оспорювані додаткові угоди, укладені з додержанням умов договору та Закону України «Про публічні закупівлі», а тому, позовні вимоги є вмотивованими та підтверджені належними доказами.
29.08.2025 позивач-1 через систему «Електронний суд» подав заяву про проведення судового засідання 03.09.2025 без участі його представника, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.
01.09.2025 відповідач-2 через систему «Електронний суд» подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24, при обґрунтуванні клопотання зазначає, що на переконання відповідача-2, правовідносини у справі №903/753/25 та у справі №920/19/24, розгляд якої передано до Великої Палати Верховного суду ухвалою від 29.01.2025 та прийнято до розгляду ВП Верховного Суду ухвалою від 09.04.2025, з урахуванням критеріїв подібності, є подібними, оскільки, йдеться про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії, що укладений за результатами закупівель, якими збільшувалась ціна за одиницю електричної енергії згідно з п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Дане клопотання долучено до матеріалів справи.
03.09.2025 прокурор через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки підвищення ціни понад 10 % на електричну енергію було лише однією із підстав, якими обґрунтовується недійсність оспорюваних додаткових угод у справі № 903/753/25, перегляд Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 не є підставою для зупинення провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України. Дане заперечення з додатками долучено до матеріалів справи.
03.09.2025 відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання 03.09.2025 без участі його представника, вказав, що позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Дане клопотання з додатками долучена до матеріалів справи.
У судовому засіданні 03.09.2025 представник відповідача-2 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив його задовольнити, прокурори та представник позивача-2 заперечували проти задоволення даного клопотання.
Ухвалою суду від 03.09.2025 відзив відповідача-2 залишено без руху та запропоновано відповідачу-2 протягом трьох днів з дня отримання даної ухвали суду усунути вказані недоліки, попередивши, що у випадку невиконання даної ухвали відзив не може бути досліджений судом під час розгляду справи та справа буде розглянута за наявними у ній матеріалами. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі № 903/753/25 за позовом Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Княгининівського ліцею Волинської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 83408,27 грн до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
03.09.2025 представник відповідача-2 через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків з доказами направлення відзиву учасникам справи.
08.09.2025 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшла відповідь на відзив у якій просить суд відхилити заперечення відповідача-2, що викладені у відзиві на позовну заяву.
У зв`язку з відсутністю повідомлення від учасників справи про усунення обставин, що викликали його зупинення, судом з власної ініціативи перевірено інформацію, що міститься у єдиному державному реєстрі судових рішень та станом на 09.04.2026 встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі № 920/19/24 залишено без змін.
Ухвалою суду від 09.04.2026 провадження у справі № 903/753/25 поновлено з 29.04.2026. Підготовче засідання призначено на 29.04.2026.
10.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача-1 надійшла заява у якій просять судові засідання проводити за відсутності її представника. Крім того, зазначають, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Дана заява долучена до матеріалів справи.
29.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання у якому просять суд проводити розгляд справи за їх відсутності. Дане клопотання долучене до матеріалів справи.
29.04.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.05.2026.
25.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання у якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності його представника. Дана заява долучена до матеріалів справи.
25.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшло клопотання у якому просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження у справі та зупинити провадження у справі у справі до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026 (178/26) за конституційною скаргою ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 4l Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII зi змінами.
Ухвалою суду від 26.05.2026 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” про повернення на стадію підготовчого провадження відмовлено. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” про зупинення провадження у справі залишено без розгляду. Повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи по суті відбудеться 10.06.2026. Запропоновано учасникам справи у строк по 05.06.2026 подати письмові пояснення щодо походження коштів(окремо з власних, місцевого бюджету (обласного, районного чи бюджету місцевого самоврядування)) якими оплачено товар (електроенергію) за спірними додатковими угодами до договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/264/01 від 15.01.2021 на суму 83408,27 грн.
29.05.2026 через систему «Електроннйи суд» від прокурора надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.
05.06.2026 через систему «Електронний суд» від позивача-2 надійшли додаткові пояснення до яких долучили лист департаменту фінансів облдержадміністрації від 04.06.2026 №1080/04-10/2-26 щодо виділення Княгининівському ліцею Волинської обласної ради коштів на оплату за електроенергію для ТОВ «Волиньелектрозбут». Дані пояснення долучено до матеріалів справи.
05.06.2026 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшла заява про вступ у справу як представника. Дана заява долучена до матеріалів справи.
08.06.2026 через систему «Електронний суд» від позивача-2 надійшли додаткові пояснення до яких долучили лист управління освіти і науки облдержадміністрації від 05.06.2026 №2334/01-08/2-26 у якому зазначено, що Княгининіський ліцей Волинської області самостійно проводить діяльність у сфері публічних закупівель та несе повну відповідальністю за недотримання норм законів України «Про публічні закупівлі». Дані пояснення долучені до матеріалів справи.
10.06.2026 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі «Електронний суд» 09.06.2026) від прокурора надійшли письмові пояснення у яких просить суд визнати поважними причини неподання Луцькою окружною прокуратурою доказів та долучити до матеріалів справи № 903/753/25 докази - запит Луцької окружної прокуратури №53-3389ВИХ-26 від 04.06.2026 та відповідь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради № 207/01-16 від 04.06.2026.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Розглянувши письмові пояснення прокурора, враховуючи те, що ухвалою суду від 26.05.2026 учасникам справи запропоновано подати письмові пояснення щодо походження коштів, а прокурор Шарунович Є.В. отримав доступ до електронної справи 08.06.2026, суд дійшов висновку про долучення до матеріалів справи вищезазначених доказів.
Представники позивача-1 та відповідача-1 не прибули 10.06.2026 у судове засідання, хоча належно були повідомлені про час та місце розгляду справи.
10.06.2026 у судовому засіданні прокурор та представник позивача-2 підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні останнього. Додатково повідомив, що задоволення позову не призведе до відновлення прав позивачів у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).
Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України"). 
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача-1.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, 
установив:
Луцькою окружною прокуратурою опрацьовано інформацію, оприлюднену на веб порталі електронної системи публічних закупівель «Prozorro», за результатами опрацювання якої встановлено, що 10.12.2020 на веб-сайті електронної системи публічних закупівель «Prozorro» Княгининівським ліцеєм Волинської обласної ради (далі також - Княгининівський ліцей, ліцей, позивач) оприлюднено оголошення UA 2020-12-10-006167-a про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія), зокрема, 251000 кВт з терміном поставки товарів до 31.12.2021 з очікуваною вартістю закупівлі 828 300 гривень.
За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (код ЄДРПОУ 42159289), з яким 15.01.2021 укладено договір № 23-21/264/01 про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір).
Відповідно до п. 2.3. договору кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим Договором, визначено у додатку 1 та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.
Згідно з додатком 1 постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцю електричну енергію 251000 кВт.
Згідно п. 5.1. загальна ціна (сума) Договору становить 803 200 грн, у т.ч. ПДВ 133 866,66 грн. 
Ціна за одиницю товару визначена у специфікації, що є невід`ємною частиною договору, та становить – 3,20 грн/кВт* год з ПДВ, ціна електричної енергії як товару (без ПДВ) – 1,599837 грн.
Пунктом 5.3 Договору встановлено, що ціна за одиницю товару за цим Договором може змінюватись з дотримуванням сторонами норм, передбачених частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у додатку 3 до цього договору. До зміни ціни за одиницю товару постачальник зобов`язаний постачати електричну енергію за ціною, яка зазначена у договорі у чинній редакції.
Відповідно до п. п. 6 - 7 додатку 3 до договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених пп. 1 – 8 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII.
На момент підписання договору сторонами погоджені всі істотні умови договору, а саме предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».
До Княгининівського ліцею Волинської обласної ради надійшли листи пропозиції ТОВ «Волиньелектрозбут» за вхідними № 43 від 28.01.2021, № 353/01-18 від 30.07.2021, № 458/01-18 від 28.09.2021, № 513/01-18 від 13.10.2021, № 609/01-18 від 22.11.2021, № 640/01-18 від 14.12.2021, № 645/01-18 від 20.12.2021 щодо укладення додаткових угод до договору, оскільки на ринку відбулося коливання цін, у зв`язку з чим ТОВ «Волиньелектрозбут» змушене підвищити ціни на постачання електричної енергії.
У подальшому, сторонами даного договору укладено додаткові угоди, якими збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год, зокрема: 
1) додатковою угодою № 1 від 29.01.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.01.2021 збільшено з 3,20 грн/кВт/год до 3,496556 грн/кВт/год (на 9,27% від ціни обумовленої у Договорі закупівлі від 15.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) не змінено, вона залишилась 1,599837 грн;
2) додатковою угодою № 2 від 04.08.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.07.2021 збільшено з 3,496556 грн/кВт/год до 3,688345 грн/кВт/год (на 5,4 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 1,759661 грн/кВт/год (на 9,99 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
3) додатковою угодою № 3 від 29.09.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.09.2021 збільшено з 3,688345 грн/кВт/год до 3,900109 грн/кВт/год (на 5,74 % або на 11,54% від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 1,935451 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 20,98% від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
4) додатковою угодою № 4 від 20.10.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.10.2021 збільшено з 3,900109 грн/кВт/год до 4,132132 грн/кВт/год (на 5,95 % або на 18,18 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 2,128803 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 33,06 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
5) додатковою угодою № 5 від 23.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.11.2021 збільшено з 4,132132 грн/кВт/год до 4,387332 грн/кВт/год (на 6,18 % або на 25,48 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 2,34147 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 46,36 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
6) додатковою угодою № 6 від 23.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 11.11.2021 збільшено з 4,387332 грн/кВт/год до 4,668028 грн/кВт/год (на 6,4 % або на 33,5 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 2,575383 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 60,98 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
7) додатковою угодою № 7 від 23.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 12.11.2021 збільшено з 4,668028 грн/кВт/год до 4,976765 грн/кВт/год (на 6,61 % або на 42,33 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 2,832664 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 77,06 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
8) додатковою угодою № 8 від 29.11.2021 сторонами домовлено внести зміни в абз. 5 пункту 5.1. Договору, а саме визначили, що ціна цього Договору становить 678 200 грн, окрім цього сторони домовились внести зміни в Додаток 1 в частини даних щодо зміни кількості товару;
9) додатковою угодою № 9 від 15.12.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.12.2021 збільшено з 4,976765 грн/кВт/год до 5,316344 грн/кВт/год (на 6,82 % або на 52,05 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 3,115647 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 94,75 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
10) додатковою угодою № 10 від 20.12.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 06.12.2021 збільшено з 5,316344 грн/кВт/год до 5,689848 грн/кВт/год (на 7,03 % або на 62,73 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021), при цьому нерегульовану частину ціни (без ПДВ) збільшено до 3,4269 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 114,2 % від ціни обумовленої додатковою угодою № 1 від 29.01.2021);
11) додатковою угодою № 11 від 28.12.2021 сторонами домовлено внести зміни в абз. 5 пункту 5.1. договору, а саме визначили, що ціна цього Договору становить 587543 грн, окрім цього сторони домовились внести зміни в Додаток 1 в частини даних щодо зміни кількості товару.
Прокурор зазначає, що зважаючи на внесені, додатковими угодами №№ 1-7, 9-10 зміни до договору (9 разів), ціна електричної енергії як товару зросла на 114,2 % (із 1,599837 грн до 3,4269 грн), а ціна за одиницю товару загалом – на 77,81 % (із 3,20 грн до 5,689848 грн). Водночас обсяг предмета закупівлі зменшився на 106 917 кВт (251 000 кВт - 144 083 кВт). З 15.01.2021 (дата укладення договору про постачання електричної енергії) і до 31.12.2021 (закінчення строку дії договору) тарифи на послуги з передачі та розподілу електричної енергії не змінювалися.
Судом встановлено, що ТОВ «Волиньелектрозбут» у 2021 році поставлено: 144 083 кВт електричної енергії для Княгининівського ліцею Волинської обласної ради згідно актів приймання-передачі електричної енергії, а саме: акт № 105/528-0018000/1/1 від 31.01.2021 – 800 кВт* год; акт № 105/528-0018000/2/1 від 28.02.2021 – 21160 кВт* год; акт № 105/528-0018000/3/1 від 31.03.2021 – 19000 кВт* год; акт № 105/528-0018000/4/1 від 30.04.2021 – 17360 кВт* год; акт № 105/528-0018000/5/1 від 31.05.2021 – 13160 кВт* год; акт № 105/528-0018000/6/1 від 30.06.2021 – 2664 кВт* год; акт № 105/528-0018000/7/1 від 31.07.2021 – 1775 кВт* год; акт № 105/528-0018000/8/1 від 31.08.2021 – 3038 кВт* год; акт № 105/528-0018000/9/1 від 30.09.2021 – 12674 кВт* год; акт № 105/528-0018000/10/1 від 31.10.2021 – 17299 кВт* год; акт № 105/528-0018000/11/1 від 30.11.2021 – 14563 кВт* год; акт № 105/528-0018000/12/1 від 24.12.2021 – 20590 кВт* год.
Відповідно до вищезазначених актів приймання-передачі електричної енергії ліцеєм сплачено 587543,01 грн, зокрема: за актом № 105/528-0018000/1/1 від 31.01.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за січень 2021 року сплачено 2797,25 грн; за актом № 105/528-0018000/2/1 від 28.02.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за лютий 2021 року сплачено 73987,13 грн; за актом № 105/528-0018000/3/1 від 31.03.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за березень 2021 року сплачено 66434,57 грн; за актом № 105/528-0018000/4/1 від 30.04.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за квітень 2021 року сплачено 60700,22 грн; за актом № 105/528-0018000/5/1 від 31.05.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за травень 2021 року сплачено 46014,68 грн; за актом № 105/528-0018000/6/1 від 30.06.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за червень 2021 року сплачено 9314,83 грн; за актом № 105/528-0018000/7/1 від 31.07.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за липень 2021 року сплачено 6546,82 грн; за актом № 105/528-0018000/8/1 від 31.08.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за серпень 2021 року сплачено 11205,19 грн; за актом № 105/528-0018000/9/1 від 30.09.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за вересень 2021 року сплачено 49429,98 грн; за актом № 105/528-0018000/10/1 від 31.10.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за жовтень 2021 року сплачено 71481,74 грн; за актом № 105/528-0018000/11/1 від 30.11.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за листопад 2021 року сплачено 72476,63 грн; за актом № 105/528-0018000/12/1 від 24.12.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за грудень 2021 року сплачено 117153,97 грн.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
Частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
У позовній заяві прокурор зазначає, що на території Волинської області таким органом, зокрема, є Волинська обласна рада. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, засновником Княгининівського ліцею Волинської обласної ради (відповідача-1) є Волинська обласна рада (позивач-1). При цьому, фінансування процедури закупівлі у даній справі здійснювалося за рахунок коштів обласного бюджету.
Відповідно до норм п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, – місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи – військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.
В умовах воєнного стану на виконання ст. 4 указаного Закону відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено Волинську обласну військову адміністрацію, до якої перейшли повноваження обласної державної адміністрації. Обласні військові адміністрації є тимчасовими державними органами, які утворюються на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дій Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян. 
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із складання та затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, забезпечення виконання відповідного бюджету.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 252 «Деякі питання формування та виконання місцевих бюджетів у період воєнного стану» визначено, що військові адміністрації населених пунктів, обласні, районні та Київська міська військові адміністрації затверджують місцеві бюджети, складені місцевими фінансовими органами.
Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 6 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», начальник військової адміністрації є розпорядником бюджетних коштів.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань органом управління Княгининівського ліцею Волинської обласної ради є Управління освіти, науки та молоді Волинської обласної державної адміністрації.
Як зазначає прокурор у позовній заяві Волинська обласна рада та Волинська обласна державна (військова) адміністрація є органами, уповноваженими на захист державних інтересів у спірних правовідносинах.
Разом з тим, як вже зазначив суд, звертаючись до суду із позовом прокурор зокрема просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньелектрозбут” (відповідача-2) на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради (відповідача-1) безпідставно отриманих коштів в сумі 83408,27 грн.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)).
При цьому склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо (аналогічний висновок викладено в постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (пункт 10.13), від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц (пункт 8.12)).
Суд зазначає, що застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину на користь позивачів (у даному випадку Волинської обласної ради та Волинської обласної державної (військової) адміністрації) при застосуванні запропонованої прокурором процесуальної конструкції, коли грошові кошти стягуються з відповідача-2 на користь відповідача-1, є помилковим, оскільки не відповідає положенням ГПК України, оскільки для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені кошти повинні повертатися (стягуватися) саме на користь держави в особі визначеного прокурором позивача у справі.
Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 904/192/22 від 15.03.2024.
Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову.
Між тим, згідно з частинами 1, 3, 4 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
В пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17, сформульовано такий висновок щодо застосування статті 21 ГПК України (в редакції, чинній до 14.12.2017), яка за змістом є подібною до норми статті 45 чинного ГПК України: "За змістом наведеної норми сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача."
У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладено висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. За своєю суттю ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим
Разом з тим, подання прокурором в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Волинської обласної державної (військової) адміністрації позову про стягнення з ТОВ «Волиньелектрозбут» (відповідача-2) на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради (відповідача-1) спірної суми коштів, отриманих за договором про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/264/01 від 15.01.2021 не призведе до відновлення інтересів держави в особі позивачів, оскільки ці кошти мали би повертатися на користь держави (в дохід обласного бюджету), а не в дохід суб`єкта господарювання (відповідача-1). 
Отже, заявляючи вимоги про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 04.08.2021, № 3 від 29.09.2021, № 4 від 20.10.2021, № 5 від 23.11.2021, № 6 від 23.11.2021, № 7 від 23.11.2021, № 9 від 15.12.2021, № 10 від 20.12.2021, укладених до договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/264/01 від 15.01.2021 та застосування наслідків недійсності такого правочину в зв`язку з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” при укладенні останніх, прокурор по суті намагається захистити Княгининівський ліцей Волинської обласної ради, хоча не має права вимагати стягнення на користь юридичної особи (Княгининівського ліцею Волинської обласної ради), який не уособлює державу(орган місцевого самоврядування), за захистом інтересів якої позивач звернувся з цим позовом до суду, та є за обставинами, наведеними прокурором, стороною процедури закупівлі.
Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2024 у справі №904/192/22.
Застосування наслідків недійсності правочину на користь позивача, який не є стороною оспорюваних правочинів, наразі неможливе при застосуванні процесуальної конструкції, запропонованої прокурором, оскільки кошти підлягають стягненню з ТОВ «Волиньелектрозбут» на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради як іншої сторони оспорюваних правочинів, і, як наслідок, вказана одностороння реституція не відповідає положенням чинного законодавства, адже для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти мають повертатися (стягуватися) саме на користь держави в особі уповноваженого органу місцевого самоврядування як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь обласного бюджету.
Суд звертає увагу на те, що заявивши позовну вимогу про стягнення спірної суми грошових коштів з ТОВ «Волиньелектрозбут» на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради, прокурор фактично звернувся за захистом інтересів не позивачів, а відповідача-1, за рахунок якого має задовольнятися позов, як того вимагає частина 4 статті 45 ГПК України.
При цьому, прокурором вказану позовну вимогу пред`явлено в інтересах відповідача-1 поза відносинами представництва інтересів держави, тобто всупереч положенням частин 3, 4 статті 53 ГПК України, за змістом яких прокурор у визначених законом випадках має звертатися до суду виключно в інтересах держави в особі уповноваженого державного органу чи органу місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень.
Отже, наявне фактичне звернення прокурора в інтересах Княгининівського ліцею Волинської обласної ради не відповідає викладеному в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3337/16-ц, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 і в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 917/269/21, від 16.08.2022 у cправі № 905/820/21 висновку про те, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватися з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.
За змістом положень статті 170 Цивільного кодексу України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні, комунальні підприємства чи підприємства об`єднань громадян, які не мають статусу суб`єкта владних повноважень.
Суд враховує викладений в пункті 48 постанови об`єднаної палати від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 висновок щодо застосування норм частини 3 статті 215, частин 1, 2 статті 216 Цивільного кодексу України: «Позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача».
Наведені вище обґрунтування відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення спірної суми грошових коштів з ТОВ «Волиньелектрозбут» на користь Княгининівського ліцею Волинської обласної ради пов`язані як з неефективністю обраного позивачем способу захисту своїх прав, так і з допущеним прокурором порушенням норм процесуального права шляхом його звернення за захистом інтересів не позивачів, а відповідача-1, за рахунок якого наразі має задовольнятися позов, як того вимагає частина 4 статті 45 ГПК України.
Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).
Щодо заявлених прокурором позовних вимог про стягнення грошових коштів на користь відповідача-1 суд звертає також увагу на викладені в пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 висновки про те, що вимоги особи, яка в судовому порядку домагається застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. Інтерес іншої особи полягає в тому, щоб відновити свої права через повернення майна відчужувачу. Якщо ж повернення майна відчужувачу не відновлює права позивача, то суд може застосувати інший ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог (схожий за змістом висновок викладено в пункті 8.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Враховуючи все вищевикладене, повернення спірної суми коштів Княгининівському ліцею Волинської обласної ради не відновлює права держави в особі позивачів, а в межах заявлених позовних вимог не вбачається можливості застосування судом іншого ефективного способу захисту порушених прав держави, а відтак у задоволенні позовних вимог прокурора слід відмовити повністю.
В силу положень ст. 129 ГПК України витрати прокуратури зі сплати судового збору залишаються за нею.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
вирішив:
у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 15.06.2026

Суддя А. С. Вороняк