Справа № 758/14985/16-ц 
Категорія 33 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

28 жовтня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -
В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з ПП «АВЕН-ЄЗЄР» (відповідач-1) майнову шкоду в розмірі 39 765,93 грн., та з ОСОБА_3 (відповідач-2) моральну шкоду в розмірі 50 000,0 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що 05.04.2016 р. о 18:45 год. працівник ПП «АВЕН-ЄЗЄР» ОСОБА_3 в Подільському районі м. Києва по вул. Стеценка не дотримався безпечної дистанції руху спричинив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого вказаному автомобілю було завдано механічних пошкоджень. Автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , якому в результаті вказаної ДТП завдано матеріальної шкоди. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року по справі № 758/5158/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення по вказаному факту ДТП. Згідно висновку експертного дослідження Київського обласного науково- дослідного експертно-криміналістичного центру від 12 серпня 2016 року за № 19/8-04/Б-8, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 90 429,81 грн. Крім того, результаті вказаної ДТП позивач також поніс витрати оплата автотоварознавчого дослідження - 1015,20 грн.; оплата банківських послуг при сплаті за автотоварознавче дослідження - 10,15 грн.; оплата вартості телеграми з запрошенням представника ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на складання акту пошкодження транспортного засобу - 190,00 грн.; оплата вартості телеграми з запрошенням Відповідача 2 на складання акту пошкодження транспортного засобу - 219,00 грн.; оплата вартості робіт з демонтажу/монтажу бамперу пошкодженого автомобілю 26.04.16 р. - 450,0 грн.; оплата вартості робіт з демонтажу/монтажу бамперу пошкодженого автомобілю 27.07.16 р. - 450,0 грн. Частину шкоди в сумі 52998,23 грн., яку було завдано Позивачу внаслідок вказаної ДТП, відшкодувало ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на підставі договору з відповідачем -1 - ПП «АВЕН-ЄЗЄР». Таким чином невідшкодована частка майнової шкоди станом на день звернення до суду з цією позовною заявою складає 39 765,93 грн. (90 429,81 грн. - 52 998,23 грн. + 1015,20 грн. + 10,15 грн.+ 190,0 грн. + 219,0 грн. + 450,0 грн. + 450,0 грн.). 
Ухвалою від 06.12.2016 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк (суддею Богінкевич С.М.).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року відкрито провадження у справі з призначенням розгляду (суддею Богінкевич С.М.).
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 22.11.2018 р. дана справа розподілена на суддю Войтенко Т.В. 
Ухвалою від 26.11.2018 р. залучено до участі у даній справі Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Ухвалою від 10.07.2019 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Авен-Єзєр», ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди закрито в частині позовних вимог до Приватного підприємства «Авен-Єзєр» про відшкодування матеріальних збитків.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.11.2019 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М. 
Відповідно п.10 розділу VІІІ «Перехідні положення» КАС України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. КАС України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений за правилами загального позовного провадження.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. 
Представник відповідач, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.
Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавав.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Як встановлено судом, постановою Подільського районного суду м.Києва 17.08.2017 р. у справі № 758/10797/17 ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Як вбачається з вищевказаної постанови суду, 05.04.2016 р. о 18:45 год. працівник ПП «АВЕН-ЄЗЄР» ОСОБА_3 в Подільському районі м. Києва по вул. Стеценка не дотримався безпечної дистанції руху спричинив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого вказаному автомобілю було завдано механічних пошкоджень. 
Як вбачається, автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , якому в результаті вказаної ДТП завдано матеріальної шкоди. 
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року по справі № 758/5158/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення по вказаному факту ДТП.
Згідно висновку експертного дослідження Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12 серпня 2016 року за № 19/8-04/Б-8, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 90 429,81 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, результаті вказаної ДТП позивач також поніс витрати оплата автотоварознавчого дослідження - 1015,20 грн.; оплата банківських послуг при сплаті за автотоварознавче дослідження - 10,15 грн.; оплата вартості телеграми з запрошенням представника ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на складання акту пошкодження транспортного засобу - 190,00 грн.; оплата вартості телеграми з запрошенням ОСОБА_3 на складання акту пошкодження транспортного засобу - 219,00 грн.; оплата вартості робіт з демонтажу/монтажу бамперу пошкодженого автомобілю 26.04.16 р. - 450,0 грн.; оплата вартості робіт з демонтажу/монтажу бамперу пошкодженого автомобілю 27.07.16 р. - 450,0 грн.
Крім того, частину шкоди в сумі 52998,23 грн., яку було завдано позивачу внаслідок вказаної ДТП, відшкодувало ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на підставі договору з відповідачем -1 - ПП «АВЕН-ЄЗЄР». 
Таким чином невідшкодована частка майнової шкоди станом на 02.12.2016 р. становить 39 765,93 грн. (90 429,81 грн. - 52 998,23 грн. + 1015,20 грн. + 10,15 грн.+ 190,0 грн. + 219,0 грн. + 450,0 грн. + 450,0 грн.). 
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти: - неправомірність поведінки особи (Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); - наявність шкоди (Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду)); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; - вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особливість механізму полягає в тому, що шкода завдається потерпілому не будь-якими діями, а саме діяльністю, яка підпадає під характеристику джерела підвищеної небезпеки. Відповідно під джерелом підвищеної небезпеки треба розуміти діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Отже для віднесення тої чи іншої діяльності до джерела підвищеної небезпеки треба, щоб така діяльність створювала підвищену небезпеку для самої особи, яка її проводить, а також для інших осіб.
Підвищена небезпека в розумінні даної статті є об`єктивною категорією, не пов`язаною з психологічним поняттям страху, та означає більшу вірогідність настання негативних, шкідливих наслідків, ніж при проведенні будь-якої іншої діяльності. Причиною підвищеної небезпеки є такі властивості об`єктів, з якими проводиться діяльність, які обумовлюють неможливість повного контролю за такою діяльністю з боку людини на даному етапі розвитку науки та технологій. Тому, незважаючи на дотримання правил техніки безпеки, існує підвищена вірогідність завдання шкоди внаслідок проведення такої діяльності.
Особливі правила цієї статті діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Так шкода, завдана автомобілем, буде відшкодовуватися за правилами даної статті тільки тоді, коли автомобіль знаходився в русі, а не тоді, коли він стояв в гаражі або на стоянці. Суб`єктом відповідальності за статтею, що коментується, є володілець об`єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за цією статтею треба визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака означає, що володільцем визнається тільки та особа, яка володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо. Матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об`єктів. Як правило, обидві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки повинні мати місце, крім випадків, передбачених в законі.
Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача про те, що саме свідомі дії позивача, який передав відповідачу, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, керування своїм транспортним засобом, оскільки саме через винні дії відповідача, які виразились у порушенні вимог ПДР, призвели до пошкодження всіх транспортних засобів, які брали участь у даній ДТП, зокрема і автомобіля, що належить позивачу.
Згідно із статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Стороною відповідача не спростований доказ на підтвердження розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу.
Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000,0 грн.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
У постанові КЦС Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 263/16183/18 суд зазначив, що при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Тому оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував стягнення моральної шкоди, суд враховуючи ступінь понесених моральних страждань та переживань, неможливості продовження активного життя, погіршення та позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, заявлений розмір моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в розмірі 7 000,0 грн.
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 551,2 грн.
На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81,89,211,247,258,263-265,280-282,354 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце провадження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 7 000,0 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.).
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце провадження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Учасник справи, якому копія повного заочного рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому копії повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Н. М. Ларіонова