Справа № 344/7808/26
Провадження № 2-а/344/105/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2026 року позивач  ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою інспектора 1 взводу 1 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Ковалюк Тетяни Ярославівни від 12 квітня 2026 року серії ЕНА №7013653 накладено адміністративне стягнення у сумі 510,00 гривень за порушення вимог ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
Під час оформлення матеріалів справи та прийняття рішення, окрім посадової особи, яка винесла постанову, участь у процесі брала інша особа чоловічої статі у форменому одязі, процесуальний статус якої у постанові та матеріалах справи не визначений. Оскаржувана постанова винесена посадовою особою Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Під час розгляду справи демонстрація та дослідження відеозапису як основного доказу здійснювалися не посадовою особою, яка розглядала справу. Чоловік у форменому одязі, який не ідентифікований у постанові, здійснював відтворення відеозапису з технічного пристрою та керував його відтворенням, зокрема зупинкою відтворення та іншими діями з інтерфейсом пристрою, а також супроводжував перегляд усними поясненнями щодо змісту відображених подій. При цьому посадова особа, інспектор 1 взводу 1 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Ковалюк Тетяна Ярославівна, яка винесла постанову, не здійснювала самостійного безпосереднього дослідження відеозапису, а сприймала його через дії іншої особи, що унеможливлює дотримання принципу безпосередності розгляду справи. 
Також відомості про технічний засіб, з якого здійснювався перегляд відеозапису під час розгляду справи, у постанові відсутні, як і дані щодо технічних засобів фіксації, зазначених як джерело доказу. 
Крім того, під час розгляду справи процедура фактично розпочалася до офіційного оголошення про початок розгляду та роз`яснення відповідачу процесуальних прав, оскільки обговорення обставин справи та висловлення висновків щодо події відбувалося до відповідного процесуального оголошення. Після винесення постанови ОСОБА_1 , висловила незгоду з нею, що зафіксовано в оригіналі постанови. Водночас копія постанови, вручена відповідачу, не містить зазначеної нею відмітки про незгоду, що свідчить про невідповідність копії оригіналу.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №7013653 від 12 квітня 2026 року незаконною, упередженою, складеною з грубим порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, при відсутності події та складу правопорушення, відсутності доказів вчинення правопорушення, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. 
За наведених обставин позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7013653 від 12 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1-6).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2026 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.22-23).
Ухвалою суду від 24 квітня 2026 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 24-25).
05 травня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Департаменту патрульної поліції пояснив, що 12.04.2026 близько 19 години 10 хвилин інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної старший лейтенант поліції Ковалюк Тетяна Ярославівна, разом зі своїм напарником під час патрулювання по вулиці Незалежності у м. Івано-Франківську помітили транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого проїхав перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив підпункт «з» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейськими подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі статті 35 Закону України "Про Національну поліцію". Після зупинки транспортного засобу поліцейська, підійшовши до водія, представилась відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформувала водія про причину зупинки, виконавши вимогу частини другої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме про те, що водій здійснив проїзд регульованого перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив підпункт «з» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху. Після виконання вимог, передбачених статтею 18 та статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 2.1 Правил дорожнього руху. Водієм виявилась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виконала законну вимогу поліцейських, пред`явивши вищевказані документи. 
Після встановлення особи водія та перевірки наданих документів, відповідно до статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, старший лейтенант поліції Ковалюк Тетяна Ярославівна, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провела розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
Позивача ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та заслухано пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, старший лейтенант поліції Ковалюк Т.Я. прийняла рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень. Прийняте рішення викладено у постанові серії ЕНА № 7013653 від 12.04.2026. Позивача ознайомлено з винесеною постановою, роз`яснено порядок її виконання та оскарження, вручено копію оскаржуваної постанови, що підтверджується підписом позивача у графі № 9 постанови.
Зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами, при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що доводи позивача нічим необґрунтовані та не знаходять фактичного підтвердження щодо невинуватості останньої у вчиненні нею адміністративного правопорушення, а лише спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності без належних на те правових підстав. Незгода позивача з інкримінованим їй адміністративним правопорушенням та накладенням на неї стягнення у вигляді штрафу є суб`єктивною думкою останньої, яка жодним чином не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 36-41).
11 травня 2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить задовольнити. Зазначає, що надані відповідачем пояснення та доводи у відзиві не усувають виявлених у справі процесуальних та доказових порушень і не спростовують обставин, на які посилається позивач, зокрема щодо: відсутності належної та однозначної ідентифікації відеодоказів та технічних засобів їх фіксації; відсутності процесуальної визначеності джерел отриманих відеозаписів та їх зв`язку з матеріалами справи; сумнівів щодо способу демонстрації та сприйняття відеозапису під час розгляду справи; невідповідності копії постанови її оригіналу в частині відображення процесуальних відміток; відсутності належного та достатнього підтвердження ключових обставин події. Оскільки відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності рішення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню (а.с. 49-56).
У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.38).
Представник відповідача до суду не прибув, однак подав заяву про розгляд справи без участі представника, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.59).
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7013653 від 12 квітня 2026 року вбачається, що водій  ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхала перехрестя вулиць Незалежності-Лепкого у м. Івано-Франківську на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушила п. 8.7.3 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 7-13).
Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. 
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. 
Згідно пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Згідно з пунктом 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Відповідно до підпунктів «а», «б», «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Згідно підпунктів «б» та «д» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху. 
У пункті 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що перехрестя – це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. 
Згідно пункту 16.1 Правил дорожнього руху перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками. 
Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. 
Згідно пункту 8.7 Правил дорожнього руху світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору. 
Відповідно до пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: 
а) зелений дозволяє рух; 
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. 
Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. 
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; 
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. 
Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; 
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; 
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; 
д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; 
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. 
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. 
Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух; 
є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; 
ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; 
з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками). 
Згідно пункту 8.10 Правил дорожнього руху у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає – не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках – перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. 
Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить інформацію про те, що до постанови додається відео з нагрудної камери 474356.

Судом досліджені відеоматеріали з нагрудної камери працівників поліції, долучені до відзиву на позовну заяву.
Дані відеозаписи відображають відомості про вчинення водієм ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 , проїзду регульованого перехрестя вулиць Незалежності-Лепкого у м. Івано-Франківську на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушено підпункт «з» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України.
Також відеозаписами зафіксовано процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.
Доводи позивача на те, що відомості про технічний засіб, з якого здійснювався перегляд відеозапису під час розгляду справи, у постанові відсутні, як і дані щодо технічних засобів фіксації, зазначених як джерело доказу, суд оцінює критично та зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, відповідно відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, вважається належним доказом.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Судом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано до суду належні докази на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, докази вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх доказів порушення позивачем вимог підпункту «з» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху і, відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА №7013653 від 12 квітня 2026 року прийнята правомірно, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 122, 251, 252, 254, 251, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В : 

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі – відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Відповідач - Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Повний текст рішення складено та підписано 01 червня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.