ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.05.2026	Справа № 910/16169/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Дикун Олени Василівни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК"
про стягнення 215 777,46 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець Дикун Олена Василівна (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (далі - відповідач) про стягнення 215 777,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати послуг перевезення (договір-заявка № 108п від 03.10.2025 та договір-заявка № 89п від 13.10.2025).
Ухвалою Господарського суду міста Києві від 05.01.2026 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
06.01.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва 07.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.
22.01.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позов, в якому останній просить витребувати у позивача оригінали доказів, долучених до позову, для огляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 20.02.2026 постановлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" про витребування доказів для їх огляду в судовому засіданні відмовити. При цьому суд постановив витребувати у фізичної особи-підприємця Дикун Олени Василівни оригінали документів: договору-заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 03.10.2025; міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 21078 від 06.11.2025; договору-заявки № 89п на перевезення вантажів автомобільним транспортом; міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 261 від 16.10.2025; акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 272 від 23.10.2025.
23.02.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій містилось клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив.
Ухвалою суду від 24.02.2026 постановлено: клопотання фізичної особи-підприємця Дикун Олени Василівни про поновлення строку для подання відповіді на відзив на позов задовольнити; поновити фізичній особі-підприємцю Дикун Олени Василівни строк для подання відповіді на відзив та прийняти останню до розгляду.
27.02.2026 від позивача надійшла заява, в якій останній вказує, що після отримання відзиву на позовну заяву, позивач звернувся до інших перевізників та вантажоодержувача, вказаного в накладних CMR, з проханням підтвердити використання відповідачем підписів, належність яких уповноваженими особами ТОВ "СОНОРТЕК" заперечується у відзиві на позов. Крім того, у вказаній заяві позивач просить суд поновити строк для подачі доказів, долучених до заяви.
03.03.2026 від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2026.
Крім того, 03.03.2026 від позивача надійшла заява про долучення додаткових доказів з клопотанням про поновлення строку на подання доказів.
Ухвалою від 05.03.2026 клопотання фізичної особи-підприємця Дикун Олени Василівни про поновлення строку для подання доказів задоволено, поновлено фізичній особі-підприємцю Дикун Олени Василівни строк для подання доказів та прийнято подані позивачем 27.02.2026 та 03.03.2026 докази до розгляду.
10.03.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення.
16.03.2026 від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення. 
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, оголошенням повітряних тривог, відключень електричної енергії та інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти таких вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Як вказує позивач у позові, 03 жовтня 2025 року на адресу перевізника (позивача/виконавця/ФОП Дикун О.В.) від експедитора (відповідача/замовника/ТОВ «СОНОРТЕК») електронною поштою надійшов Договір-заявка № 108п на перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Умови вищевказаного договору-заявки прийняті ФОП Дикун О.В. - відповідь на пропозицію виконати перевезення була направлена ТОВ «СОНОРТЕК» у такий же спосіб, електронною поштою.
Відповідно до пункту 1.1 Договору-заявки виконавець зобов`язаний за плату здійснити перевезення вантажу замовника та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві). За змістом табличної частини пункту 1.2 Договору-заявки ФОП Дикун О.В. узяла на себе зобов`язання виконати міжнародне перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Бровари (Київська обл.).
Згідно з п. 2.1 Договору-заявки загальна вартість перевезення становить 2 200 Євро (за одне авто). За змістом цього ж пункту кошти сплачуються відповідно до курсу НБУ на день подачі документів на митницю. Як вбачається з відтиску штампу Державної митної служби України в накладній CMR (графа 19), днем подачі документів на митницю є 10 листопада 2025 року. Курс НБУ на вказану дату становив 48,5058 грн за 1 Євро, що передбачає оплату перевезення у гривнях у сумі 106 712,76 грн (2 200 х 48,5058).
Згідно з пунктом 2.2 Договору-заявки плата за перевезення здійснюється у безготівковій формі протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів після розмитнення/ розвантаження.
Крім того, як вказує позивач 13 жовтня 2025 року на адресу перевізника (виконавця) - ФОП Дикун О.В., від експедитора, що виступив замовником перевезення, ТОВ «СОНОРТЕК» електронною поштою надійшов Договір-заявка № 89п на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Його умови прийняті ФОП Дикун О.В., відповідь на пропозицію виконати перевезення була направлена ТОВ «СОНОРТЕК» у такий же спосіб, електронною поштою.
Відповідно до пункту 1.1 Договору-заявки виконавець зобов`язаний за плату здійснити перевезення вантажу замовника та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві). За змістом табличної частини пункту 1.2 Договору-заявки ФОП Дикун О.В. узяла на себе зобов`язання виконати міжнародне перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Бровари (Київська обл.).
Відповідно до п. 2.1 Договору-заявки загальна вартість перевезення становить 2 250 Євро (за одне авто). За змістом цього ж пункту Договору-заявки кошти сплачуються за курсом НБУ, встановленим на день подачі документів на митницю.
Згідно з пунктом 2.2 Договору-заявки плата за перевезення здійснюється у безготівковій формі протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів після розмитнення/ розвантаження.
На виконання умов вищевказаних договорів позивачем складені міжнародна товаротранспортна накладна CMR №21078 від 06 листопада 2025 року, а також міжнародна товаротранспортна накладна CMR №261 від 16 жовтня 2025 року.
Крім того, додатковим підтвердженням належного виконання перевезення згідно з Договором-заявкою № 89п від 13.10.2025 є підписаний сторонами Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 272 від 23 жовтня 2025 року. 
Заперечуючи проти задоволення позову у даній справі, відповідач вказує про те, що дійсно упродовж вересня - жовтня 2025 року між ТОВ «Сонортек» та ФОП Дикун О.В. існували телефонні перемовини щодо можливого замовлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонортек» перевезень, однак вказані перемовини ні до чого не призвели, більш того, договірні правовідносини з перевезень не погоджувались, перевезення ФОП Дикун О.В. для ТОВ «Сонортек» не здійснювались. 
Відповідач ТОВ «Сонортек», за його тверджнням, жодних послуг у позивача ФОП Дикун О.В. не замовляв, а договори-заявки про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 108 від 03.10.2025 та № 89п від 13.10.2025 та акти виконаних робіт, на які посилається Позивач, директор відповідача Ротар Н.В. не підписувала, третіх осіб на їх укладення, підписання від свого імені та від імені товариства не уповноважувала.
Відхиляючи вказані доводи відповідача, позивач зазначив про те, що звичаї ділового обороту, які сформувалися в галузі міжнародних перевезень вантажів, підкріплені широкою судовою практикою, свідчать про те, що переважна більшість договорів міжнародного перевезення (заявок, замовлень) укладається у спрощений спосіб - шляхом обміну простими електронними листами чи іншими засобами електронного зв`язку (без використання електронного цифрового підпису). При цьому до позовної заяви як доказ доданий саме договір перевезення (заявка, замовлення) з відображеннями підписів і печаток сторін. Саме ці відтворені принтером реквізити дозволяють ідентифікувати учасників господарського зобов`язання.
Окрім цього, 24 лютого 2026 року позивач звернувся до вантажоодержувача ТОВ «ДЖАК МОТОРС УКРАЇНА» (підпис і печатка якого відображені в графі 24 накладних CMR) з проханням підтвердити належне виконання перевезень, оплату вказаних перевезень на користь ТОВ «СОНОРТЕК» (як посередника-експедитора), використання відповідачем такого способу підписання документів, а саме підписання документів за допомогою факсімілє та надіслання таких документів електронними листами.
Такий спосіб підписання був використаний при підписанні Договорів-заявок, які є предметом дослідження у даній справі.
Також у заяві від 03.03.2026 позивачем вказано, що вантажоодержувач ТОВ «ДЖАК МОМТОРС УКРАЇНА» листом від 24 лютого 2026 року підтвердив, що спірні міжнародні перевезення вантажу, що здійснені за транспортними накладними CMR № 261 від 16.10.2025 та № 21078 від 06.11.2025, виконувалися перевізником ФОП Дикун О.В. саме через експедитора ТОВ «СОНОРТЕК». Зміст вказаного листа свідчить, що саме відповідач залучив до участі як перевізника ФОП Дикун О.В. У вказаному листі ТОВ «ДЖАК МОМТОРС УКРАЇНА» підтвердило належне виконання перевезень позивачем. Вантажоодержувач ТОВ «ДЖАК МОМТОРС УКРАЇНА» повідомило позивача про те, що отримало від ТОВ «СОНОРТЕК» рахунки на оплату спірних перевезень та оплатило ці перевезення у повному обсязі.
У виставлених відповідачем вантажоодержувачу (ТОВ «ДЖАК МОМТОРС УКРАЇНА») за транспортними накладними CMR № 261 від 16.10.2025 та № 21078 від 06.11.2025 рахунках вказані саме ті номери контейнерів: TRHU7633210 та MSDU5909888, які відображені в графі 7 двох накладних CMR, долучених позивачем до позовної заяви, та перевезення яких (контейнерів) здійснено позивачем.
Крім того, відповідач жодного разу не заявив про втрату печатки чи факсиміле, не надав жодного доказу використання їх неуповноваженою особою. Відповідальність за законність використання печатки/факсиміле покладється на відповідача.
Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також заперечень на такі вимоги, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Як визначено ч.ч. 1-3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Таким чином, суд вказує, що між сторонами виникли правовідносини у сфері перевезення вантажу, що зокрема, підтверджується наданими позивачем документами, а саме: договорами-заявками; актом виконаних робіт; транспортними накладними CMR, складеними позивачем та підписаними вантажоодержувачем; листами вантажоодержувача наданими позивачу, зокрема, у листі від № 75 від 24.02.2026 ТОВ "ДЖАК МОТОРС УКРАЇНА" (вантажоодержувач) підтверджує, що міжнародні перевезення вантажу, здійснені за транспортними накладними CMR № 261 від 16.10.2025 та № 21078 від 06.11.2025 виконувалися перевізником ФОП Дикун О.В. через експедитора ТОВ "СОНОРТЕК".
Тобто між сторонами (позивачем та відповідачем) укладено договір перевезення.
При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача стосовно того, що жодних послуг останній у позивача ФОП Дикун О.В. не замовляв, а договори-заявки про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 108 від 03.10.2025 та № 89п від 13.10.2025 та акти виконаних робіт, на які посилається Позивач, директор відповідача Ротар Н.В. не підписувала, третіх осіб на їх укладення, підписання від свого імені та від імені товариства не уповноважувала, оскільки, як вбачається з наданих позивачем документів, такі документи підписані за допомогою факсімілє та скріплені печаткою відповідача.
Суд під час розгляду даної справи врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 920/99/17, згідно з якою у подібних правовідносинах суд виснував, що «договір-заявка надіслана відповідачем за допомогою електронної пошти та містить печатки підприємств та підписи сторін. Відповідачем не надано доказів того, що на дату надіслання Договору-заявки печатку Товариства було втрачено чи нею скористалася неуповноважена на те особа».
Крім того, надання послуг з перевезення, які виконані позивачем за посередництва відповідача як експедитора, підтверджено вантажоодержувачем товару за транспортними накладними. Також судом враховано, що відповідачем виставлені вантажоодержувачу ("ДЖАК МОТОРС УКРАЇНА") рахунки на оплату, в яких, серед іншого, вказані саме ті номери контейнерів: TRHU7633210 та MSDU5909888, які відображені в графі 7 двох накладних CMR, за транспортними накладними, які (контейнери) перевезені позивачем.
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати послуг з перевезення на суму 215 777,46 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в заявленому позивачем розмірі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача в сумі 2 589,33 грн.
Крім того, в позові позивач просив покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 17 300,00 грн. При задоволенні позову стягнути з відповідача 3 000,00 грн як відшкодування гонорару успіху, який має бути сплачений позивачем.
На підтвердження понесення таких витрат позивачем надані:
- договір про правову допомогу від 15.12.2025;
- ордер серії ВО № 1127118 від 24.12.2024;
- акт прийому-передачі наданих послуг від 24.12.2025;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9-12 від 24.12.2025 на суму 17 300,00 грн.
Стосовно покладання на відповідача витрат позивача на правничу допомогу, суд вказує наступне.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, суд вказує про наступне.
Згідно з п. 1.1 укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Лози» договору останнє зобов`язалось надати правову допомогу у спорі з ТОВ «Сонортек». Вартість таких послуг визначено у фіксованому розмірі 17 300,00 грн (п. 2.1 договору). Крім того, п. 2.3 договору сторонами погоджено, що при задоволенні позову та набранні рішенням законної сили, повірений отримує додаткову винагороду (гонорар успіху) в розмірі 3 000,00 грн.
Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання (п. 6.1 договору).
24.12.2025 між позивачем та відповідачем складено акт прийому-передачі наданих послуг від 24.12.2025.
Оплата послуг у розмірі 17 300,00 грн підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9-12 від 24.12.2025.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).
Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. 
У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. 
При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Відповідач, заперечуючи проти покладання на нього витрат на правничу допомогу, посилався на те, що:
- відсутні докази дійсного понесення витрат на правничу допомогу;
- вказана справа не має значної складності, а заявлений адвокатом обсяг та час виконання робіт не відповідають її складності;
- адвокат не зазначив часу, витраченого на виконання доручення клієнта, що унеможливлює оцінку його роботи за критеріями, які встановлені процесуальним законодавством.
Суд не бере до уваги вказані доводи відповідача, оскільки в договорі про правову допомогу сторонами погоджено гонорар у фіксованому розмірі (17 300,00 грн), за вказаних обставин незазначення часу, витраченого на виконання доручення клієнта (позивача), не має значення.
Крім того, оплата послуг у розмірі 17 300,00 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового оренду від 24.12.2025.
Водночас, щодо покладання на відповідача 3 000,00 грн як відшкодування гонорару успіху, суд вказує наступне.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (правова позиція, викладена у постанові ВП ВС від 12.05.2020 по справі № 904/4507/18).
Беручи до уваги наведену правову позицію Верховного Суду, господарський суд вказує, що гонорар успіху не є витратами на правову допомогу, що носять обов`язковий характер, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для покладення судових витрат на правову допомогу у цій частині на відповідача.
В іншій частині суд вважає заяву позивача про покладання витрат на правничу допомогу в розмірі 17 300,00 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНОРТЕК" (04052, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 17, нежитлове приміщення 417, код 42144136 ) на користь фізичної особи-підприємця Дикун Олени Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 215 777,46 грн (двісті п`ятнадцять тисячі сімсот сімдесят сім грн 46 коп.) заборгованості, 2 589,33 грн (дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять грн 33 коп.) судового збору, 17 300,00 грн (сімнадцять тисяч триста грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 13.05.2026.

Суддя О.Г. Удалова