Справа № 161/24926/25 
Провадження № 1-кп/161/401/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030580002799 від 13 листопада 2025 року про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, особи з інвалідністю 2 групи, в порядку ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , в період часу з 22 год 52 хв 11 листопада 2025 року по 03 год 05 хв 12 листопада 2025 року, (точний час досудовим розслідування не встановлено), перебував у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпораднім станом ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який введений на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, таємно викрав з шафи, яка знаходилась в дитячій кімнаті вказаної квартири, грошові кошти в сумі 25000 гривень та 300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 11 листопада 2025 року становить 12570 грн, що належать потерпілому ОСОБА_5 . 
Після чого, ОСОБА_3 , покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 37570 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, та їх кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та сум грошових коштів і способу заволодіння ними, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, в після нічну пору доби 11 листопада 2025 року, перебуваючи у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , викрав з шафи, яка стояла у дитячій кімнаті, грошові кошти. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати та врахувати ту обставину, що шкода потерпілому частково відшкодована, і він має намір вподальшому, відшкодувати її в повному розмірі перебуваючи на волі.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про його стан здоров`я, який на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, та за допомогою до них не звертався, інформацію про притягнення раніше до кримінальної відповідальності, хоча судимість в порядку ст.89 КК України вважається погашена, статус особи з інвалідністю 2 групи, догляд за матір`ю похилого віку, думку самого потерпілого, який в судовому засіданні підтвердив, що шкода йому частково відшкодована, зокрема, в розмірі 17000 гривень, щодо міри покарання обвинуваченого покладався на розсуд суду, при цьому, не наполягав на суворому покаранні, вказуючи, що перебуваючи на волі той зможе йому відшкодувати залишок завданої шкоди.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільняє від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши при цьому, йому іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судової експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винним  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: оптичні диски в кількості 2 шт. – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_3  в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн. 20 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому та його представнику.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1