Справа № 127/13154/26
Провадження 2/127/3697/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/13154/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 20.04.2026 року і мотивований тим, що 23.11.2024 року між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 30929406, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 4 000 грн. на строк 360 днів, з датою повернення – згідно графіка платежів – 18.11.2025 року, з умовою сплати відсотків та інших платежів.
Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані відповідачем, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач отримала та використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг.
Заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 30929406 від 23.11.2024 року становить 20 193,56 грн. 
Зазначена сума складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 4 000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків – 13 593,56 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту – 600 грн., простроченої заборгованості за штрафами – 2000 грн. 
На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 30929406 від 23.11.2024 року в сумі 20 193,56 грн., судовий збір – 2 662,40 грн. та 8 000 грн. витрат на правничу допомогу.
19.03.2026 року відкрите спрощене провадження у справі. 
Представник позивача – адвокат Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у відсутності представника. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 03.06.2026 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій, зокрема, зазначила, що позов визнає частково, в частині стягнення лише тіла кредиту.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з`явились у судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 
Судом встановлено, що 23.11.2024 року між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 30929406 (підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, що був надісланий на номер тел. 097 7845415), за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 4 000 грн. на строк 360 днів, з датою повернення – 18.11.2025 року, умовою сплати відсотків. Денна процентна ставка – 0,99 % в день, загальні витрати за споживчим кредитом – 14 232 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту – 18 232 грн. (п.1.5). 
Згідно п. 1.5.1, пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 0, 8 % в день. 
Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту – 15 % від суми кредиту, що складає 600 грн., яку згідно п. 1.5.2 позичальник зобов`язалась сплатити на умовах, визначених п. 1.4.1.
Згідно п.1.7, пільговий період не може перевищувати 30 календарних днів. 
Пільговий період – 30 календарних днів з 23.11.2024 по 23.12.2024, пільгова процентна ставка – 0, 8 % в день, стандартний період – 330 календарних днів з 24.12.2024 по 18.11.2025, процентна ставка – 0,96 % (п.2.2.3).
Згідно п.2.4.1, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та у терміни, встановлені у графіку платежів, що є невід`ємною частиною договору (п.2.4.1).
Згідно графіка, сторонами погоджено 12 платежів, останній 18.11.2025 року, загальну вартість кредиту – 18 232 грн., в т.ч. кредит – 4 000 грн., проценти – 13 632 грн.
Договір діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1)
Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані відповідачем в п. 2.1. ( НОМЕР_1 ), договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім», на картку НОМЕР_1 відповідач отримала 23.11.2024 року кредитні кошти – 4 000 грн., номер транзакції 1515182055.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач отримав та використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг.
Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 30929406 від 23.11.2024 року становить 20 193,56 грн. 
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 30929406 від 23.11.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 4 000 грн. 
В зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 23.11.2024 року, права позивача порушені і підлягають захисту. 
Так, останній платіж за договором згідно графіка платежів мав бути здійснений відповідачем ОСОБА_1 18.11.2025 року, однак, відповідач не сплатила кредитну заборгованість, проценти за кредитом, комісію.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за договором № 30929406 від 23.11.2024 рокустановить 20 193, 56 грн. 
Зазначена сума складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 4 000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків – 13 593,56 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту – 600 грн., простроченої заборгованості за штрафами – 2 000 грн. 
Разом з тим, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 18 193,56 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 4 000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків – 13 593,56 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту – 600 грн.
Заперечення відповідача щодо стягнення процентів і комісії суд вважає безпідставними. 
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі 600 грн., суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»  загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту і складає 600 грн., нарахована одноразово у день надання кредиту, погоджена з відповідачем при укладенні договору від 23.11.2024 року, вказана у кредитному договорі, графіку платежів, паспорті споживчого кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
Також відсутні підстави для відмови у стягненні процентів, оскільки проценти передбачені умовами договору, з якими погодилась відповідач, включені у графік платежів і паспорт споживчого кредиту. 
Разом з цим, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 2 000 грн., оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Сплата судового збору (із застосуванням коеф. 0, 8) – 2 662,40 грн. підтверджена платіжною інструкцією від 19.03.2026 року.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (90,10 %) в сумі 2 398,82 грн. 
Правнича допомога позивачу у даній справі була надана АО «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02.07.2025 року; акту наданих послуг № 1025 від 09.03.2026 року по боржнику ОСОБА_1 , в якому погоджена сума витрат на правничу допомогу 8 000 грн. і обов`язок клієнта зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту; детального опису наданих послуг від 09.03.2026 року, зокрема, усна консультація по боржнику ОСОБА_1 – 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі – 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв., подання заяви від імені клієнта 1 шт., витрачено на 1 заяву 6 год. 30 хв. 
На підставі заяви представника позивача справу розглянуто у його відсутності.
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, фактичний час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (ЄДРПОУ 43561909, інд.79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, рах. ІВАN: НОМЕР_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335) заборгованість за договором про споживчий кредит № 30929406 від 23.11.2024 року в розмірі 18 193 (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн. 56 коп., а також та судові витрати – судовий збір в розмірі 2 398 (дві тисячі триста дев`яносто вісім) грн. 82 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
В решті позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складене 03 червня 2026 року.

Суддя: