ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
03 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1977/25
Головуючий у першій інстанції – Бойко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1013/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючої-судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є., 
із секретарем Зіньковець О.О.,
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Гетьманське», в якому просила розірвати договір оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року (з урахуванням змін, викладених в додаткових угодах № 540 від 01 січня 2018 року та № б/н від 06 грудня 2021 року, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, та припинити речове право (номер запису про інше речове право 5795858) – право оренди вказаної земельної ділянки, яке зареєстровано за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ».
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що являється власником земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, розташованої на території Володимирівського старостинського округу Городнянської міської ради Чернігівського району Чернігівської області (раніше Володимирівської сільської ради). 29 листопада 2013 між нею та СТОВ «Іскра» укладено договір оренди землі № 95 строком на 10 років. 01 січня 2018 року між ОСОБА_1 , СТОВ «Іскра» та ТОВ «Гетьманське» укладено додаткову угоду № 540, відповідно до якої відповідач прийняв на себе права та обов`язки орендаря – СТОВ «Іскра» за договором оренди землі, а строк оренди належної позивачці земельної ділянки продовжено до 31 грудня 2025 року та встановлено орендну плату у розмірі 3 636,46 грн за повний рік оренди. 06 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське» укладено додаткову угоду № б/н, якою зазначений договір в цілому викладено в новій редакції, а саме: його укладено строком на 19 років, зі сплатою орендної плати в грошовій формі в сумі 6 233,93 грн за повний рік оренди, яка вноситься до 31 грудня. 
Всупереч умов договору відповідачем виплата орендної плати за 2023-2024 роки не здійснювалася, що зумовило виникнення заборгованості. ТОВ «Гетьманське», маючи заборгованість із сплати орендної плати перед позивачкою, на підставі договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року продало на 1 рік право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На переконання позивачки, систематична несвоєчасна сплата орендної плати відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою орендарем.
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2026 року позов задоволено частково. Розірвано договір оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське» (з урахуванням змін, викладених у додаткових угодах № 540 від 01 січня 2018 року та б/н від 06 грудня 2021 року, які є його невід`ємними частинами), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,74 га, з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477. Стягнуто з ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 площею 2,74 га за 2023 та 2024 роки у розмірі 12467,86 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів. Стягнуто із ТОВ «Гетьманське» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В іншій частині вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Гетьманське», вважаючи рішення суду необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд дійшов хибного висновку про належність ТОВ «Гетьманське» як відповідача у справі, залишивши поза увагою те, що матеріально-правові відносини наразі існують між позивачем та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», оскільки відповідач відчужив цій юридичній особі право оренди спірної земельної ділянки, що посвідчено відповідним правочином. 
Скаржник не погоджується також з визначеними судом підставами для розірвання договору оренди землі. Указує на те, що земельна ділянка позивача розташована на відстані близько 3 км від кордону з республікою Білорусь та 9 км від кордону з російською федерацією. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Городнянська міська територіальна громада з 22 червня 2022 року відноситься до території можливих бойових дій. 
Зазначає, що 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на офіційному веб-сайті засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Ураховуючи наведене, з початку повномасштабного вторгнення росії на територію України ТОВ «Гетьманське» позбавлено можливості обробляти земельні ділянки, належні ОСОБА_1 , а отже обов`язку з виплати їй орендної плати. 
Наголошує на тому, що неможливість використання земельної ділянки через її розташування на тимчасово окупованій території, фактичне знищення майна товариства, потенційне замінування та пов`язана з цим загроза життю та здоров`ю працівників є прямим наслідком збройної агресії, що об`єктивно унеможливило виконання зобов`язань за договором оренди. Наведені обставини є такими, за які орендар не відповідає, і які відповідно до ст. 617, ч. 6 ст. 762 ЦК України та п. 13.2 (42) договору оренди звільняють його від сплати орендної плати за період, протягом якого таке користування було неможливим. Несплата орендної плати відповідачем до моменту підтвердження безпечного стану земельної ділянки є наслідком обставин непереборної сили. Зазначене унеможливлює розірвання договорів оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати за спірний період.
Позивачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить за залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Гетьманське» систематично порушувало обов`язок по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим у орендодавця виникло право вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати за укладеним договором за 2023-2024 роки. 
Районний суд установив, що відповідачем (орендарем) всупереч умовам договору оренди не виплачено ОСОБА_1 орендну плату за 2023-2024 роки, що згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є підставою для його розірвання. Суд дійшов висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не лише самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Отже, сам по собі воєнний стан не є безумовною підставою для застосування положень ч. 6 ст. 762 ЦК України.
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про припинення речового права – права оренди земельної ділянки, яке зареєстроване за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», суд першої інстанції виходив з того, що таке право має бути припиненим шляхом виключення запису із Державного реєстру речових прав, оскільки зроблено новий запис з посиланням на договір № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року. Суд зазначив, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди – ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», про визнання відсутнім права оренди, але таких вимог до цієї юридичної особи не заявлено.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що 29 листопада 2013 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та СТОВ «Іскра» (орендарем) укладено договір оренди землі № 95, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,74 га. Договір укладено на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає – 1 039,85 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця (а.с. 21-23).
Додатковою угодою № 540 (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року, укладеною 01 січня 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавцем), СТОВ «Іскра» (орендарем) і ТОВ «Гетьманське» (новим орендарем), визначено новим орендарем ТОВ «Гетьманське», змінено розмір орендної плати, яка вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3 636,46 за рік оренди, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2025 року, сплив якого починається з моменту підписання сторонами цієї угоди, але в будь-якому випадку цей договір та право оренди за ним є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем (а.с. 25).
Додатковою угодою до договору оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року, укладеною 06 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гетьманське», вказаний договір оренди викладено в цілому в новій редакції, а саме: орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,74 га, у тому числі: рілля 3 га, з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, строком на 16 років (до 29 листопада 2029 року), перебіг якого починається з дати укладення цього договору. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 6 233,93 грн за повний рік оренди. З суми орендної плати орендарем, як податковим агентом, утримуються податки та збори, передбачені чинним законодавством України. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: до 31 грудня. За перший рік оренди орендна плата розраховується та сплачується за фактичну кількість календарних днів оренди, починаючи з дати укладення договору, закінчуючи 31 груднем року, в якому укладено цей договір. Орендар має право виплачувати орендну плати частинами протягом строку, визначеного цим договором (а.с. 26-28).
У відповідь на звернення ТОВ «Гетьманське» ГУ ДСНС у Чернігівській області повідомило, що в Головному управлінні відсутня інформація щодо можливості ведення сільськогосподарської діяльності та безпечності проведення таких робіт на земельних ділянках, указаних в листі товариства. Міністерством оборони з міркувань безпеки для особового складу неурядових організацій з гуманітарного розмінування введені певні обмеження, відповідно до яких оператором протимінної діяльності заборонено проводити свою діяльність в межах 20 км зони від кордону з російською федерацією та республікою білорусь, а урядовими організаціями у вище зазначеній зоні здійснюється лише оперативне розмінування. Заходи з гуманітарного розмінування на території, де розміщені вказані товариством земельні ділянки, будуть проведені після завершення ЗСУ заходів зі стримування агресії російської федерації з території республіки білорусь (а.с. 61).
Листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, який є загальним офіційним документом, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України (а.с. 62).
01 січня 2025 року між ТОВ «Гетьманське» (продавець) та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» (покупець) укладено договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 0101/25-9, предметом якого є земельні ділянки, серед яких вказано також земельну ділянку площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 (пункт № 109 Додатку №1 до договору № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року). За умовами п. 2.2, 5.1 договору продавець продає (відчужує), а покупець придбаває право оренди зазначених земельних ділянок, до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами). Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 1 року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань – до повного їх виконання (а.с. 29, 30-32).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 446404701 від 06 жовтня 2025 року, орендарем земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 зазначено ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» на підставі договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року (а.с. 35).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року по вересень 2025 року ТОВ «Гетьманське», ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» у 2023-2024 роках орендну плату ОСОБА_1 не сплачувало (а.с. 33-34).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
За змістом ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються цим Законом, ЗК України, ЦК України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються, зокрема, ЗУ «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі ст. 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі можуть зазначатися інші умови.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ст. 31 ЗУ «Про оренду землі»).
На вимогу однієї із сторін договір відповідно до ст. 32 Закону може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Положеннями ст. 24, 25 Закону визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Підстави припинення договору оренди землі – це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.
Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України та ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати в цілому, так і її виплати в розмірі меншому, ніж визначеному договором.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
У справі встановлено, що 29 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Іскра» укладено договір оренди землі № 95, за умовами якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 2,74 га строком на 10 років.
Додатковою угодою № 540 (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року, укладеною між ОСОБА_1 , СТОВ «Іскра» та ТОВ «Гетьманське», визначено новим орендарем ТОВ «Гетьманське», змінено розмір орендної плати, яка вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 3 636,46 грн, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2025 року, та узгоджено інші умови.
Передача майна (земельної ділянки) новому орендарю ТОВ «Гетьманське» у користування підтверджується актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від ОСОБА_1 (орендодавця) і попереднього орендаря СТОВ «Іскра» від 29 листопада 2013 року (т. 1 а.с. 23 зворот), тобто відповідач прийняв в оренду земельну ділянку площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477.
Надалі, уклавши 06 грудня 2021 року додаткову угоду до вказаного договору оренди, сторони виклали його в новій редакції, зокрема встановили строк дії договору 16 років (до 29 листопада 2029 року), перебіг якого починається з дати укладення цього договору, зі сплатою орендної плати у грошовій формі в сумі 6 233,93 грн за повний рік оренди до 31 грудня, із якої орендарем, як податковим агентом, утримуються податки та збори, передбачені чинним законодавством України.
ТОВ «Гетьманське» не заперечує несплату ОСОБА_1 орендної плати, обґрунтовуючи це неможливістю використання земельної ділянки позивача через форс-мажорні обставини – збройну агресію російської федерації та близькість до кордону з республікою білорусь, що звільняє товариство від виконання зобов`язань за укладеним договором. Апеляційний суд відхиляє ці доводи відповідача з огляду на таке.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, вірно виснував про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не лише самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку. Наведене відображено у висновках, сформованих Верховним Судом у постановах від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21. Отже, сам по собі воєнний стан не є безумовною підставою для застосування положень ч. 6 ст. 762 ЦК України.
Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»).
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено військовий стан, який триває дотепер.
Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сама по собі війна не може автоматично означати звільнення від виконання в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
Листом ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 (а.с. 75), на який посилається відповідач, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України. Водночас цей лист є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Те, що ТПП України засвідчила відповідну форс-мажорну обставину, саме по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто такі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (постанова Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22).
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі №915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22). 
Частиною 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21». 
Відповідно до положень ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що норма ч. 6 ст. 762 ЦК України визначає як підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Підпунктом 3 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану. 
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у ч. 6 ст. 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).
За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Чернігівської міської територіальної громади Чернігівської області частково є місцем, що налічує 8 непідтверджених небезпечних зони. 
Відповідно до ч. 283-1.2. ст. 283-1 ПК України період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Таким чином, для встановлення статусу земельної ділянки, як забрудненої вибухонебезпечними предметами, необхідно не лише завершення активних бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), а і обов`язкове подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві.
Матеріали цієї справи не містять доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації із заявою про потенційне забруднення земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, належної ОСОБА_1 , вибухонебезпечними предметами та прийняття цими органами рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо спірної земельної ділянки. 
Отже, відповідач не дотримався визначеного законодавством порядку для встановлення статусу земельної ділянки, як такої, що забруднена вибухонебезпечними предметами, тому відсутні підстави для висновку про можливість його звільнення від орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Наданий ТОВ «Гетьманське» витяг з інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті, які потенційно можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами (а.с. 60), сам по собі наведеного висновку не змінює.
Крім цього, на спростування тверджень відповідача про неможливість використання земельних білянок черех їх близькість до кордору з рф та республікою білорусь ОСОБА_1 надано ситуаційну схему розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 (а.с. 37). За твердженням позивачки, яке в належний спосіб скаржником не спростоване, спірна земельна ділянка розміщена на території Володимирського старостинського округу Чернігівського району та області, її розташування не охоплюєтьмя відстаню близько 3 км від кордону з республікою Білорусь та 9 км від кордону з російською федерацією, як про це стверджує ТОВ «Гетьманське», що видно при співставленні цієї схеми з загальнодоступними картографічними ресурсами. 
Виходячи з наведеного, апеляційним судом відхиляються як доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та неможливість у зв`язку з цим безпечного використання спірної земельної ділянки і здійснення на ній господарської діяльності, так і посилання товариства на потенційне замінування земельної ділянки у зв`язку з безпосередньою близькістю до державного кордону, що створює загрозу життю та здоров`ю працівників.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині вирішення вимог про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати щодо земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, оскільки не підтверджені матеріалами справи, а скаржником не надано належних та допустимих доказів щодо обставин, які унеможливлюють використання саме спірної земельної ділянки за призначенням через військовий стан.
01 січня 2025 року між ТОВ «Гетьманське» (продавець) та ТОВ «Наука-незалежна експертиза якості» (покупець) укладено договір № 0101/25-9 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, за умовами якого до покупця перейшли усі права й обов`язки орендаря за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями додаткових угод) щодо земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, що належать ОСОБА_1 .
Чинною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 446404701 від 06 жовтня 2025 року підтверджено, що орендарем земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 зазначено ТОВ «Наука-незалежна експертиза якості».
Державну реєстрацію речового права оренди вказаної земельної ділянки проведено на підставі договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року, укладеного між ТОВ «Гетьманське» та ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ». За умовами п. 5.1 вказаного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 1 року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань – до повного їх виконання.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим Законом, та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону (ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі»).
Частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з абз. 2, 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Заява про державну реєстрацію припинення речового права на земельну ділянку, похідного від права власності, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про поновлення договору може бути подана в будь-який час до припинення такого права.
Отже, умовами п. 5. 1 договору № 0101/25-9 відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок від 01 січня 2025 року погоджено, що цей правочин набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 1 року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань – до повного їх виконання. Строк дії договору оренди змельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 сторонами визначено до 29 листопада 2029 року, в межах цього строку орендар відчужив належне йому право оренди терміном на 1 рік.
Таким чином, на день ухвалення рішення, яке оскаржується (03 лютого 2026 року), строк дії договору № 0101/25-9 від 01 січня 2025 року сплив, докази продовження строку дії договору (додаткові угоди) в матеріалах цієї справи відсутні, а отже законним орендарем належної позивачці земельної ділянки площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 являється ТОВ «Гетьманське». Суд першої інстанції правильно розглянув спір щодо вказаної земельної ділянки відносно цього товариства, яке є належним відповідачем у справі.
Наявність в Державному реєстрі речових прав відомостей про реєстрацію речового права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» саме по собі не має правого значення, оскільки це речове право припинилось із завершенням строку дії договору № 0101/25-9. Отже, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що належним відповідачем при вирішенні вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477 має бути ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ».
Установивши систематичне порушення ТОВ «Гетьманське» обов`язку по сплаті орендної плати за 2023-2024 роки за орендовану земельну ділянку площею 2,74 га з кадастровим номером 7421482400:03:000:0477, районний суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі № 95 від 29 листопада 2013 року (зміненого додатковими угодами № 540 від 01 січня 2018 року та № б/н від 06 грудня 2021 року, які є його невід`ємними частинами) з підстав, передбачених п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, та стягнув з відповідача на користь позивачки орендну плату за 2023-2024 роки за орендовану земельну ділянку у сумі 14 467,86 грн із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів.
Відмова у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про припинення речового права, зареєстрованого за ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ», не впливає на правильність вирішення цього спору, оскільки, як встановлено вище, право оренди у ТОВ «НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ» припинилось у зв`язку із закінченням строку дії договору № 0101/25-9. Задоволення позовної вимоги заявника про розірвання договору оренди, у якому орендарем є ТОВ «Гетьманське», відновить порушене право позивачки, як орендодавця та власника земельної ділянки.
Ураховуючи наведене вище у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» залишити без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова