Провадження № 2/742/1255/26 
Єдиний унікальний № 542/2262/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Коваленка А.В., за участю секретаря Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування сплати аліментів,-
В С Т А Н О В И В :
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. 
Позивач звернувся до суду з позовом, просить звільнити його від сплати аліментів визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області №2-1144/11 від 22.02.2012 року, на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття та рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області №542/2432/13-ц від 25.11.2013 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.
Аргументує свої вимоги тим, що позивач з  ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі, маємо двох синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.02.2015 року шлюб розірвано та визначено місце проживання дітей з матір?ю.
Згідно рішення Новосанжарського районного суду від 22.02.2012 року він зобов?язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_7 в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду від 25.11.2013 року він зобов?язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини віл усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкриті виконавчі проваджения № ACBI: 42026151 та № АСВП: 42026612 про стянення з позивача аміментів на користь відповідачки. Аліменти відраховуються з його заробітної плати щомісячно, заборгованість по сплаті відсудня.
05.11.2025 року служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради повідомила, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відібрані в матері ОСОБА_3 , у зв?язку із загрозою життю та здоров?ю дітей з подальшим зверненням до суду про позбавлення батьківських прав матері, що підтверджусться рішенням №286 від 05.11.2025 року.
07.11.2025 року діти ОСОБА_8 та ОСОБА_5 передані позивачу як батькові на виховання та проживання, що підтверджується актом про факт передачі дитини від 07.11.2025 року.
В даний час діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , відвідують Руденківський ліцей, ці обставини підтверджуються довідкою про склад сім?ї №567/0214.3-48 від 01.12.2025 року та довідками Руденківського ліцею №01-25/580, №01-25/579 від 21.11.2025 року, копіями наказів.
Відповідачка ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, але одержує аліменти на їх утримання і використовує їх на свій розсуд.
Саме з цієї причини позивач не має можливості використовувати зароблені ним кошти на утримання дітей.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Відповідно до розпорядження від 24.03.2026 року №462/604/26-Орд призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №742/2262/25 провадження №2/742/1255/26 у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_9 .
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду чернігівської області Коваленка А.В. прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду на 11 год. 00 хв. 20 травня 2026 року.
ІІІ.Позиції сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідачка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.10).
Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.9).
Відповідно до рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 року у справі № 2-1144/11 (2/1621/134/12) суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.5). 
Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року у справі № 542/2432/13-ц (провадження № 2/542/1000/13), суд вирішив: позов задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_1 , проживаючого в с.Руденківка, Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили 06 грудня 2013 року(а.с.6).
Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року у справі № 5421654/14-1 (провадження № 2/542/90/13), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, суд вирішив: позов задовольнити частково. Шлюб, зареєстрований 02.09.2011 року у виконавчому комітеті Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (актовий запис № 8), розірвати, повернувши відповідачці її дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 ». В частині позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_5 разом з батьком — відмовити (на момент винесення рішення діти залишилися проживати з матір`ю). Судове рішення набрало законної сили 19 лютого 2015 року(а.с.7).
Згідно з рішення служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради № 286 від 05 листопада 2025 року, прийнятого у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей, постановлено : негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_3 (а.с.13).
Відповідно до акта про факт передачі дитини від 07 листопада 2025 року, складеного та затвердженого уповноваженими службовими особами, у зв`язку з відібранням дітей у матері через загрозу їхньому життю, малолітні сини ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були офіційно передані їхньому батькові — ОСОБА_1 , для подальшого спільного проживання, забезпечення належного догляду, виховання та повного матеріального утримання(а.с.16-17).
Згідно з довідки про склад сім`ї № 567/0214.3-48, виданої 01 грудня 2025 року виконавчим комітетом селищної ради (Руденківської), зафіксовано склад сім`ї та підтверджено факт спільного проживання: ОСОБА_1 (батько/голова сім`ї) проживає разом зі своїми малолітніми дітьми — сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23). 
Відповідно до акта про встановлення факту проживання від 21 листопада 2025 року, складеного за результатами комісійного обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується, що малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично проживають разом із батьком ОСОБА_1 , який повністю забезпечує їхні потреби в житлі, харчуванні, одязі та розвитку(а.с.22).
Згідно з довідки Руденківського ліцею № 01-25/580 від 21 листопада 2025 року та доданої копії наказу від 11.11.2025 року №72, про зарахування учнів, виданих адміністрацією закладу освіти, підтверджується, що малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у даному ліцеї, 8-Б клас, постійно відвідує заняття, а його навчанням, вихованням та комунікацією з педагогічним колективом займається виключно батько — ОСОБА_1 (а.с.18; а.с.20).
Відповідно до довідки Руденківського ліцею № 01-25/579 від 21 листопада 2025 року та доданої копії наказу від 11.11.2025 №73 про зарахування учнів, виданих адміністрацією закладу освіти, підтверджується, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається у даному ліцеї, 7-Б клас, забезпечений усім необхідним для освітнього процесу, а його повне утримання та контроль за навчанням здійснює батько — ОСОБА_1 (а.с.19; а.с.21).
V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи
Згідно з пунктом 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти.
З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.
Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Враховуючи відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів та з огляду на положення ст.273 СК України, можна дійти висновку, що вона має на меті скасування їх присудження.
Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, первинно правовідносини щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів виникли на підставі рішень Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.02.2012 року та від 25.11.2013 року, оскільки на той момент малолітні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживали разом із матір`ю — ОСОБА_2 , яка здійснювала їх безпосереднє виховання та утримання.
Разом з тим, на підставі наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено зміну обставин, які впливають на припинення вказаних щомісячних періодичних платежів. Так, рішенням служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради № 286 від 05.11.2025 року малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було негайно відібрано у матері ОСОБА_2 у зв`язку із безпосередньою загрозою їхньому життю та здоров`ю. Надалі, відповідно до акта про факт передачі дитини від 07.11.2025 року, хлопців було передано батькові — ОСОБА_1 .
Наявні у справі докази, зокрема довідка виконкому селищної ради про склад сім`ї № 567/0214.3-48 від 01.12.2025 року, акт про встановлення факту проживання від 21.11.2025 року та довідки Руденківського ліцею № 01-25/580, № 01-25/579 від 21.11.2025 року підтверджують, що з листопада 2025 року малолітні діти постійно проживають з батьком, перебувають на його повному матеріальному забезпеченні, а відповідачка ОСОБА_6 усунулася від виконання батьківських обов`язків.
Аналізуючи зміст сімейного законодавства України, зокрема ст.179, 181 СК України, суд наголошує, що призначення аліментів за своєю правовою природою є допомогою чинному вихователю дитини для забезпечення її гармонійного розвитку. 
Аліменти є власністю дитини і мають витрачатися виключно за цільовим призначенням тим із батьків, з ким дитина фактично проживає.
Ураховуючи, що на даний час діти проживають з батьком і утримуються ним одноособово, стягнення аліментів з позивача (батька) на користь відповідачки (матері) втратило свій правовий сенс, суперечить інтересам дітей та призводить до безпідставного одержання коштів особою, яка фактично дітей не виховує. Продовження такого стягнення порушуватиме баланс рівності прав та обов`язків батьків та обмежуватиме можливості батька витрачати зароблені кошти безпосередньо на потреби синів.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі № 520/1415/17-ц, де зазначено, що у випадку, коли після чинності рішення суду про стягнення аліментів змінилося місце проживання дитини і вона почала проживати з платником аліментів, останній має право звернутися з позовом про звільнення від сплати аліментів, оскільки обов`язок з утримання дитини він виконує добровільно за місцем її фактичного проживання.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами.
Відповідачка доказів на спростування доводів позивача суду не надала, будь-яких заперечень проти позову не подала.
З огляду на встановлені обставини та надані докази, суд доходить висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача від сплати аліментів, визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 року у справі №2-1144/11 та рішенням від 25 листопада 2013 року у справі №542/2432/13-ц.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 141, 179, 180, 181, 273 СК України, суд, —
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів — задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , від сплати аліментів, визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2012 року у справі №2-1144/11 (2/1621/134/12), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , від сплати аліментів, визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року у справі №542/2432/13-ц (провадження №2/542/1000/13), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання  сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .