Справа № 560/2736/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

21 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправним, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого довідкою № 674 від 22.04.2024. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач в порушення Положення про медико-соціальну експертизу протиправно скасував рішення про визнання його особою з інвалідністю 2 групи.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач не скористався правом на подачу відзиву. Суд розглядає справу за наявними доказами.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 1984 року народження починаючи з 2007 визнавався особою з інвалідністю ІІІ групи через захворювання з дитинства.
01.11.2018 Хмельницькою міжрайонною туберкульозною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності ( інвалідність з дитинства) строком до 01.12.2020, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №1105969 ( а.с. 16) 
08.01.2022 Хмельницькою обласною МСЕК ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності до 01.10.2023, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ №777270 (а.с. 8)
22.04.2024 щодо ОСОБА_1 Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією видано довідку про невизнання його інвалідом (за формою первинної облікової документації №167/о, (а.с. 9). 
Позивач звернувся зі скаргою від 13.05.2024 на вказане рішення до ЦМСЕК МОЗ України, яка скерувала скаргу до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (а.с. 4) 
Як встановлено зі змісту Витягу з рішення №В-2420 від 28.08.2025 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення медико-соціальної комісії, ОСОБА_1 з 2007 визнавався особою з інвалідністю ІІІ групи від захворювання з дитинства. У 2018 при черговому переогляді встановлена II група інвалідності від захворювання з дитинства. 3 01.12.2022 по 01.10.2023 пацієнту у зв`язку з військовим станом була продовжена II група інвалідності від захворювання з дитинства. На черговий переогляд 01.10.2023 ОСОБА_1 не з`явився, медичних документів Хмельницькій обласній МСЕК не надав, відтак рішенням від 26.11.2023 особою з інвалідністю не визнаний, однак до 01.12.2023 у зв`язку з військовим станом хворому була продовжена II група інвалідності від захворювання з дитинства. З 02.12.2023 не є особою з інвалідністю. Пацієнт був запрошений на огляд до МСЕК на 12.01.2024 з довідкою з ПФУ. На огляд не з`явився, на дзвінки не відповідав, медико-експертна справа була направлена на експертизу до ДУ «УкрДерж НДІ МСЕ МОЗ України» згідно з консультативним висновком №574 позаштатної загальноінститутської МСЕК від 22.04.2024 для оцінки інвалідності. 29.04.2024 хворого повідомлено про рішення НДІ і додому надіслано довідку про невизнання інвалідом. Хворий з рішенням не погодився та подав скаргу до МОЗ України. Відповідно до листа № 16-26(070-978) від 26.06.2024 медико-експертна справа ОСОБА_1 була надіслана до ЦМСЕК МОЗ України. У зв`язку з реформуванням системи МСЕ медико-експертна справа ОСОБА_1 надійшла до Центру оцінювання функціонального стану особи Університетської лікарні ВНМУ ім. М.І. Пирогова. З метою встановлення ступеня функціональних порушень, визначення наявності та ступеня обмеження життєдіяльності, а також виключення експертних помилок при винесенні рішення пацієнта було запрошено на очне обстеження у відділенні ОФСО Університетської лікарні ВНМУ ім. М. І. Пирогова. До Університетської лікарні ВНМУ ім. М. І. Пирогова надійшов лист від ОСОБА_1 від 09.10.2025 щодо неможливості прибути на стаціонарне обстеження у зв`язку зі станом здоров`я та перебуванням на лікуванні. Згідно з поданою документацією на момент ухвалення рішення підстав для визнання пацієнта особою з інвалідністю немає. Враховуючи суперечливі дані медичної документації (у виписках зі стаціонару пацієнт отримує середні дози кортикостероїдів - будесонід 640 мкг/добу, що рекомендовано при бронхіальній астмі середнього ступеня тяжкості; важке загострення без кисневої терапії (25.03.2025–01.04.2025); у виписках відсутні показники 6-хвилинної проби та результати астма-тесту; оцінити дані спірометрії неможливо, оскільки техніка виконання не відповідала стандартам, проведена лише одна спроба), встановлено, що надані дані не дозволяють об`єктивно оцінити стан пацієнта. Таким чином, з урахуванням стану бронхо-легеневої системи, характеру перебігу захворювання та його ускладнень наявні лише легкі порушення функції дихання - підстав для зміни рішення МСЕК немає. Рішення ухвалено відповідно до чинного законодавства на момент розгляду (абзац 13 пункту 51 постанови КМУ № 1338 від 15.11.2024 із змінами) - рішення МСЕК підтверджено. Пацієнт потребує спостереження у лікаря - пульмонолога та сімейного лікаря, а також, за потреби, амбулаторного або стаціонарного лікування. У разі прогресування обмежень життєдіяльності та неефективності лікувально-реабілітаційних заходів рекомендовано повторне направлення на оцінювання.
Позивач вважає, що відповідач протиправно прийняв довідку від 22.04.2024, оскільки воєнний стан та постанова Кабінету Міністрів України №390 від 30.03.2022, якою внесено зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану, дозволяли продовжити або підтвердити його статус особи з інвалідністю. 
Отже, позивач покликається на постанову Кабінету Міністрів України №390 від 30.03.2022, яка передбачає, що на період дії воєнного стану, якщо особа не може пройти повторний огляд МСЕК, строк дії її інвалідності продовжується автоматично до завершення воєнного стану та додатково плюс 6 місяців після нього.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317), та постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 №390 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану» (далі - Постанова № 390).
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що дія Постанови № 390 імперативно вимагала від відповідача автоматичного продовження його статусу особи з інвалідністю на весь період дії воєнного стану. 
Суд вважає такі доводи позивача хибними з огляду на таке. 
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Постанови №390 повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану в Україні, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше ніж через шість місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу в установленому законодавством порядку.
Отже, норма щодо автоматичного продовження інвалідності має гарантійний характер і застосовується виключно у випадках об`єктивної неможливості проходження особою медико-соціальної експертизи (зокрема, перебування на тимчасово окупованих територіях, у зоні активних бойових дій, руйнування закладів охорони здоров`я тощо). Вказана норма не встановлює абсолютної та безумовної заборони уповноваженим органам проводити огляд (переогляд) осіб з інвалідністю у разі наявності такої організаційної та фактичної можливості.
Як встановлено зі змісту наявних у справі документів, у тому числі Витягу з рішення експертної команди, позивач без поважних причин не з`явився на черговий переогляд 01.10.2023, не надав медичних документів Хмельницькій обласній МСЕК, а також проігнорував наступний виклик на огляд 12.01.2024. 
Зважаючи на це, у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму автоматичного продовження інвалідності, оскільки неможливість проходження огляду була зумовлена суб`єктивною поведінкою самого позивача, а не об`єктивними обставинами воєнного стану.
Згідно з пунктом 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу. 
Пунктом 20 вказаного Положення визначено, що у разі неявки хворого на огляд, рішення приймається за наявними медичними документами.
Зі змісту Витягу з рішення №В-2420 від 28.08.2025 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи вбачається, що надані медичні дані не дозволяли об`єктивно оцінити стан пацієнта як такий, що відповідає критеріям інвалідності. 
Суд звертає увагу на такі фактичні обставини, встановлені під час експертизи: у виписках зі стаціонару зазначено застосування середніх доз кортикостероїдів (будесонід 640 мкг/добу), що характерно для бронхіальної астми середнього ступеня тяжкості, а не тяжкого перебігу, який би спричиняв значне обмеження життєдіяльності; лікування загострення (25.03.2025 - 01.04.2025) відбувалось без застосування кисневої терапії; у медичній документації відсутні ключові об`єктивні показники, так як результати 6-хвилинної проби та результати астма-тесту; дані спірометрії визнані нерепрезентативними через порушення техніки виконання (проведена лише одна спроба, що не відповідає медичним стандартам). На підставі наявних документів експертною установою встановлено наявність у позивача лише легких порушень функції дихання.
Суд з огляду на наявні у справі матеріали вважає, що з метою усунення суперечностей у медичній документації та виключення експертних помилок, відповідачем було вжито вичерпних заходів для об`єктивного вирішення питання. Так, позивача було запрошено на очне стаціонарне обстеження у відділенні Університетської лікарні ВНМУ ім. М. І. Пирогова. Листом від 09.10.2025 позивач відмовився від прибуття на стаціонарне обстеження, пославшись на стан здоров`я. 
У той же час, тягар доказування наявності стійкого розладу функцій організму лежить, у тому числі, на особі, яка претендує на статус особи з інвалідністю. Відмова від проходження об`єктивного стаціонарного обстеження в умовах неповноти та суперечливості первинної медичної документації позбавляє експертний орган можливості ухвалити рішення на користь пацієнта.
Суд також звертає увагу на те, що предметом судового оскарження у цій справі є дії та рішення первинного суб`єкта владних повноважень - Хмельницької обласної МСЕК, результатом яких стала видача довідки від 22.04.2024 про невизнання позивача особою з інвалідністю.
Водночас, значний обсяг матеріалів справи становлять документи, складені за наслідками процедури адміністративного (досудового) оскарження позивачем вказаного рішення (зокрема, листування з МОЗ України, матеріали ДУ «УкрДерж НДІ МСЕ МОЗ України», ЦМСЕК МОЗ України та висновки Центру оцінювання функціонального стану особи Університетської лікарні ВНМУ ім. М.І. Пирогова). 
Надаючи оцінку діям відповідача станом на квітень 2024, суд виходить з того, що правомірність первинного адміністративного акта підлягає перевірці, у тому числі, з урахуванням результатів його подальшого фахового перегляду експертними установами вищого рівня. 
Матеріалами справи підтверджується, що в межах розгляду скарги позивача експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи (рішення №В-2420 від 28.08.2025) не приймала нове первинне рішення щодо статусу позивача, а здійснювала перевірку обґрунтованості висновків Хмельницької обласної МСЕК. За наслідками аналізу медико-експертної справи на відповідному фаховому рівні було встановлено суперечливість наданої позивачем медичної документації, порушення методик проведення обстежень (зокрема, спірометрії) та констатовано наявність лише легких порушень функції дихання. Відтак, рішення експертної команди підтвердило відсутність підстав для скасування рішення Хмельницької обласної МСЕК. 
У контексті адміністративного судочинства висновки експертних установ вищого рівня (зокрема рішення від 28.08.2025) слугують для суду належним та допустимим доказом того, що станом на 22.04.2024 у Хмельницької обласної МСЕК дійсно були відсутні об`єктивні медичні критерії для встановлення (продовження) позивачу групи інвалідності. Отже, ретроспективна перевірка спірного рішення від 22.04.2024 через призму його оцінки вищестоящими органами медико-соціальної експертизи доводить, що відповідач, ухвалюючи оскаржуване рішення, діяв не свавільно, а на підставі дійсного клініко-функціонального стану позивача, який згодом був верифікований та підтверджений іншою незалежною експертною інституцією. Сам факт проходження позивачем декількарівневої процедури оскарження свідчить про забезпечення його права на належний перегляд справи, однак не спростовує законності первинного рішення відповідача, з яким погодилась і установа вищої інстанції. 
Водночас, суд враховує сталу практику Верховного Суду (зокрема, постанови від 30.11.2020 у справі № 200/14695/19-а, від 23.10.2020 у справі № 813/1823/17), згідно з якою вирішення питань щодо визначення ступеня втрати здоров`я, встановлення групи інвалідності або її відсутності належить до виключної компетенції (дискреційних повноважень) медико-соціальних експертних комісій (експертних команд центрів оцінювання). Адміністративний суд не є спеціалізованим медичним закладом та не має повноважень перебирати на себе функції експертних комісій, надавати медичну оцінку діагнозам, результатам аналізів чи спірометрії. Суд перевіряє виключно дотримання процедури прийняття оскаржуваного рішення. 
Оскільки у діях відповідача з огляду на наявні у справі докази не встановлено процедурних порушень та ознак неправомірності, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. 
З огляду на це, позов не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 травня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Пілотська, 1,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29010 , код ЄДРПОУ - 23562203) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок