Справа № 545/668/24 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві питання щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у порядку доплати, - 

в с т а н о в и в:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у порядку доплати - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 у порядку доплати страхового відшкодування – 29316,07 грн.
Після винесення судового рішення до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Ольховського В.М. про ухвалення по справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 139000 грн та стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати понесені при сплаті судового збору – 1211,20 грн, витрат на проведення оцінки завданого матеріального збитку та витрат з оплати судової транспортно-товарознавчої експертизи – 16045,20 грн.
Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума витрат в розмірі 13900 грн є явно завищеною, оскільки справа носить типовий характер та не потребує значних зусиль та затрат, відтак заявлені вимоги по сплаті витрат на правничу допомогу є неспівмірними.
В судове засідання сторони не з`явилися, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, кожна зі сторін підтримала свою позицію висловлену в письмових заявах.
Суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат приходить до таких висновків.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 січня 2026 року виділено вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у самостійне провадження. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, – зупинено до припинення служби ОСОБА_2 у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залученні до проведення антитерористичної операції. 
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у порядку доплати - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 у порядку доплати страхового відшкодування – 29316,07 грн.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.144 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Практика Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, зроблено висновок, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Крім цього, підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова ВС від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17).
Нормативно-правове регулювання, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу закріплено положеннями статті 134 КАС України, положення статті 137 ЦПК України, а саме сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Водночас ключовими критеріями для їх компенсації є документальне підтвердження понесених витрат, їх розумність та необхідність, проте суди не завжди повною мірою задовольняють вимоги щодо компенсації витрат клієнтів на оплату правничих послуг.
Питання розумності витрат є одним із найбільш дискусійних. Законодавство не містить чітких критеріїв щодо того, яку суму потрібно вважати розумною, що на практиці породжує значні труднощі.
Необхідність доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання, є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. Водночас одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування, є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі в судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц).
Отже, зазначене твердження підкреслює, що всі витрати, які адвокат несе на кожному етапі представництва в суді (включно з дорогою та очікуванням), є складовою правничої допомоги і повинні компенсуватися справедливо, що є частиною принципу пропорційності витрат.
Так, на підтвердження понесених судових витрат позивачем надано:
-Договір б/н про надання правничої (правової) допомоги від 15.11.2023, укладений між адвокатом Ольховським В.М. та позивачем ОСОБА_1 ;
-Додаткова угода №1 до договору №б/н від 15.11.2023 про надання правничої (правової) допомоги від 16.06.2026 щодо розміру гонорару адвоката у сумі 13900 грн за представництво інтересів у Полтавському районному суді Полтавської області;
-Квитанцію № б/н від 16.06.2026 про оплату послуг адвоката у розмірі 13900 грн;
-Розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання адвокатських послуг (юридично-правової допомоги) від 16.06.2026;
-Акт виконаних послуг згідно з договором про надання правничої допомоги (правової допомоги) від 15.11.2023 та додаткової угоди №1 до даного договору.

Отже, беручи до уваги вищенаведені положення як національного законодавства так і судової практики Вищих національних судів та Європейського суду з прав людини, а також результатів розгляду справи, спираючись на застосування принципів пропорційності, розумності та справедливості стягненню та відшкодуванню судових витрат, приймаючи до уваги клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, подане представником відповідача та застосування принципу співмірності та розумності, а також складність справи та розміру затрати часу та об`єму роботи адвоката, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача АТ «СГ «ТАС» на користь позивача ОСОБА_1 суму відшкодування судових витрат понесених на правничу допомогу у розмірі – 5000 грн, що буде відповідати критеріям справедливості та розумності.

Щодо пропорційності стягнення судових витрат по сплаті судового збору:
Так, вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позов в загальному розмірі пред`явлений до двох відповідачів, зокрема до АТ «СГ «ТАС» позов задоволено на 25,80%, що становить 312,49 грн. 

Що стосується відшкодування витрат за проведення судових досліджень.
Відповідно до ч.ч. 3-9 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.
У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду.
Велика Палата ВС зазначила, що, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта – до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).
Судом встановлено, що при звернені до суду позивачем було понесено витрати по сплаті проведення оцінки матеріального збитку, наданого ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», що підтверджується рахунком фактурою № 123, згідно з яким вартість становить – 5000 грн (а.с. 28).
Також позивачем сплачено повну вартість проведення судової-автотоварознавчої експертизи, що підтверджується наданими копіями квитанції (а.с. 163) в загальній вартості – 16045,20 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача АТ «СГ «ТАС» пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 25,80% від загальної суми витрат на проведення обох досліджень, що становить – 5429,66 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 265, 270 ЦПК України, 

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у порядку доплати.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄРДПОУ: 30115243, адреса місця знаходження: пр. Берестейський, 65, м. Київ, 03117) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 312,49 грн, витрати на проведення експертних досліджень у розмірі 5429,66 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що разом становить – 10742,15 грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:          Л.  І.  Стрюк