СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/2080/25
Провадження № 2/306/208/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 04.03.2006 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб, який рішенням Свалявського районного суду від 20.05.2025 року розірвано (справа №306/168/25). Зазначає, що під час спільного проживання у шлюбі сторони придбали за договором купівлі-продажу від 25.01.2008 року житловий будинок АДРЕСА_1 . Будинок було оформлено на відповідача. Вказує, що оскільки майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності. Позивачка змушена захистити своє право на визначення частки майна в спільному майні подружжя, а тому, просить розділити майно що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного майна.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. (а.с.39).
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України. (а.с. 33, 36, 31, 38).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006 року, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.05.2025 року розірвано (справа №306/168/25). (а.с.7,8-9).
Під час шлюбу ОСОБА_4 , 25.01.2008 року шляхом укладення договору купівлі-продажу серії ВКС №278649, зареєстрованого в реєстрі №259, діючи за згодою своєї дружини (п.9 даного договору), придбав будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.10-11).
Право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 (а.с.12-14).
За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За правовим змістом згаданої норми закону набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводи наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За приписами ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з вимогами ч. 2 та ч. 3 ст. 65 ЦК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 зазначено, що з метою захисту прав співвласників майна, у тому числі майна подружжя, норми цивільного та сімейного законодавства (стаття 369 ЦК України, частина третя та четверта статті 60 СК України) містять приписи, згідно з якими для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК(2947-14), ч.3 ст.368 ЦК) (45-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Позивачеві достатньо підтвердити, що спірний об`єкт набутий під час шлюбу. І тоді вже тягар доказування покладається на відповідача, який повинен доводити, що цей об`єкт не є спільною сумісною власністю подружжя. Приклад застосування такого підходу викладено в Постановах Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15 та від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17.
Отже, наведеними вище доказами підтверджується факт перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та факт набуття ними в період шлюбу будинку АДРЕСА_1 .
Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 646/7463/16-ц (провадження № 61-17601св20), де зазначено, що якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на будинок, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
За встановлених у справі обставин, так як спірний житловий будинок набутий за час перебування сторін у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 18, 49, 76, 81, 133, 134, 137, 141, 258, 263, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 60-61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя — задовольнити.

Майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ,  що є спільною сумісною власністю подружжя розділити між ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2   у рівних частках по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1   право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
08.05.2026 року.