ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/18587/21
адміністративне провадження № К/990/39294/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою Державної митної служби України 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (головуючий суддя - Кобаль М.І., судді: Бужак Н.П., Файдюка В.В.)
у справі № 640/18587/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Київської міської митниці ДФС, Київської митниці 
про визнання протиправними дій, скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 02 червня 2021 року № 836-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ Київської міської митниці ДФС від 02 червня 2021 року № 5-ос «Про проведення розрахунку»;
- поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді (заступника начальника митниці) в Київській митниці Держмитслужби внаслідок публічного правонаступництва;
- зобов`язати суб`єкта призначення Державну митну службу України, як правонаступника Державної фіскальної служби України, видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митниці в Київській митниці Держмитслужби внаслідок публічного правонаступництва;
- стягнути з Державної митної служби України (як правонаступника Державної фіскальної служби України та як органу державної влади, що виніс незаконний наказ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення до дати фактичного поновлення на посаді.
2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02 червня 2021 року №836-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано наказ Київської міської митниці ДФС від 02 червня 2021 року №5-ос "Про проведення розрахунку". Зобов`язано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Київської міської митниці ДФС. Стягнуто з Київської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 червня 2021 року по 07 жовтня 2022 року у розмірі 283 264,28 грн, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
3. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання ухвали.
4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року.
5. Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року касаційну скаргу Державної митної служби України задоволено, скасовано ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року, справу № 640/18587/21 направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року визнано неповажними причини пропуску строку подання апеляційної скарги, на які посилається Державна митна служба України. У задоволенні заяви Державної митної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання зазначеної ухвали.
7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнано неповажними. Відмовлено у задоволенні клопотання та заяви Державної митної служби України від 05 вересня 2024 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року.
8. 15 жовтня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Державної митної служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 640/18587/21. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
9. Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції констатував, що скаржником не надано належних доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, починаючи з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто з 11 жовтня 2022 року, через систему «Електронний Суд».
11. Суд апеляційної інстанції зазначив, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
12. На переконання суду, обґрунтовуючи своє клопотання, відповідач не зазначив поважних причин, які б вказували на наявність обґрунтованих та суттєвих підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
13. Як зазначив суд апеляційної інстанції, наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними, оскільки це є лише недоліками роботи в організації представництва інтересів останнього у судах, що не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.
14. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
15. В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на застосування судом апеляційної інстанції статті 299 КАС України без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 серпня 2024 року у справі № 640/18587/21 та від 12 червня 2020 року у справі № 460/1894/19, що призвело до прийняття рішення з порушенням норм процесуального права.
16. Скаржник зазначає, що вперше апеляційна скарга подана з дотриманням процесуального строку, встановленого статтею 295 КАС України, однак залишена без руху внаслідок несплати судового збору. На виконання вимог вказаної ухвали подав клопотання про відстрочення сплати судового збору з причини відсутності бюджетних призначень для сплати судового збору та додав докази, зокрема, службові документи, які підтверджують відсутність коштів. У клопотанні зазначав, що в умовах воєнного стану в Україні, з метою збільшення обсягу видатків резервного фонду державного бюджету постановами Кабінету Міністрів України від 10 березня 2022 року № 245 та від 01 квітня 2022 року № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» Державній митній службі України зменшено бюджетні призначення, зокрема, які виділені на сплату судового збору на 8 010,5 тис. грн, це 43,9% від затвердженої суми на сплату судового збору. При цьому, сума грошових коштів, яка була виділена на сплату судового збору вже витрачена. В задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору суд апеляційної інстанції ухвалою від 30 січня 2023 року відмовив, а апеляційну скаргу повернув.
17. Скаржник просить врахувати, що вдруге апеляційну скаргу подав 03 лютого 2023 року, тобто строк повторного звернення до суду не перевищує 4 дні з дня отримання ухвали про повернення апеляційної скарги. Однак, суд апеляційної інстанції ухвалою від 07 березня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.
18. Вказана ухвала суду апеляційної інстанції від 07 березня 2023 року скасована постановою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року, а справу направлено для продовження розгляду.
19. 27 серпня 2024 року суд апеляційної інстанції причини пропуску строку зазначені в апеляційній скарзі визнав неповажними, у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року відмовив. Апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
20. На виконання вимог ухвали суду скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому зазначив, що вперше апеляційна подана з дотриманням строку, недоліки апеляційної скарги стосувались лише сплати судового збору, а в клопотанні про відстрочення сплати судового збору були зазначені причини неможливості сплати судового збору.
21. Скаржник наголошує, що просив суд апеляційної інстанції врахувати, що апеляційна скарга та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження повторно подані в строк, що не перевищує 4 днів з моменту отримання ухвали про повернення апеляційної скарги. 
22. Посилаючись на вказані обставини, скаржник вважає, що строк на подання апеляційної скарги порушено з поважних причин, на що також звертав увагу суду апеляційної інстанції, тому підлягає поновленню.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
24. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України.
25. Спірним питанням у цій справі є наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
26. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
27. Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
28. Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
29. Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
30. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
31. За приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
32. Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
33. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
34. Отже, пункт 4 частини першої статті 299 КАС України встановлює, що апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за двох обставин:
- скаржник не подав заяву про поновлення строку.
- суд визнав підстави для поновлення строку неповажними.
35. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.
36. Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства.
37. Як вбачається із матеріалів цієї справи, рішення суду першої інстанції прийнято 11 жовтня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
38. 11 жовтня 2022 року копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції отримано Державною митною службою України, через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
39. Вперше апеляційна скарга на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року подана Державною митною службою України 10 листопада 2022 року, через систему «Електронний суд», тобто з дотриманням строку, регламентованого статтею 295 КАС України. 
40. Вказану апеляційну скаргу з підстав неусунення недоліків, які полягали у відсутності доказів сплати судового збору, було повернуто ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року. 
41. Повторно апеляційну скаргу Державна митна служба України подала 03 лютого 2023 року, яку надіслала засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. У зв`язку з цим відповідач у апеляційній скарзі висловив прохання поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі. Відповідач зазначив, що вперше апеляційна скарга подана вчасно, між тим, через відсутність належного фінансування, повернута судом апеляційної інстанції. 
42. При цьому, до повторно поданої апеляційної скарги Державна митна служба України знову не долучила документ про сплату судового збору.
43. Суд апеляційної інстанції причини пропуску строку подачі апеляційної скарги, на які посилається Державна митна служба України визнав неповажними та відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу залишив без руху та надав апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання зазначеної ухвали.
44. На виконання вимог вказаної ухвали, Державною митною службою України 05 вересня 2024 року подано подібні клопотання (вх.34929 та 34948) про усунення недоліків, до яких додано аналогічні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року.
45. У вказаних заявах представник митного органу просить поновити строк на апеляційне оскарження та на обґрунтування поважної причини пропуску строку зазначає, що апеляційна скарга вперше подана відповідачем вчасно, проте повернута судом апеляційної інстанції, через несплату судового збору. Також, зазначив, що в розумні строки повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою, тобто скористався своїм законним правом.
46. З огляду на зазначені обставини, представник митного органу вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, повторно апеляційна скарга подана без зволікань - через 4 дні, з моменту отримання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року, а тому строк має бути поновлений.
47. Оцінивши вказані доводи, Шостий апеляційний адміністративний суд виснував, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
48. Скаржник стверджує у касаційній скарзі про те, що просив суд апеляційної інстанції врахувати, що апеляційна скарга та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження повторно подані в строк, що не перевищує 4 днів з моменту отримання ухвали про повернення апеляційної скарги.
49. Оцінюючи доводи скаржника колегія суддів зазначає таке.
50. У постановах від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21, від 07 вересня 2023 року у справі № 120/3679/22 Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулося в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуто станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
51. Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про порушення ним норм процесуального права.
52. Разом із тим, після первинного повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги відповідача (30 січня 2023 року), повторне звернення з апеляційною скаргою відбулося 03 лютого 2023 року. Отже, друга апеляційна скарга відповідача подана поза межами встановленого КАС України строку.
53. За усталеною практикою Верховного Суду відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку (постанови від 7 червня 2018 року у справі № 822/276/17, від 30 вересня 2021 року у справі № 826/16458/18, від 23 грудня 2022 року у справі № 380/17601/21, від 14 вересня 2023 року у справі № 520/23674/21, від 28 вересня 2023 року у справі № 280/6530/21).
54. На переконання Суду, наведені відповідачем у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини правомірно були оцінені та визнані судом апеляційної інстанції як неповажні, адже лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. Окрім того, в ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
55. Колегія суддів зауважує, що обставини пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють орган державної влади від обов`язку своєчасної його сплати. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому наведені ним обставини щодо відсутності бюджетного фінансування не повинні впливати на можливість неухильного виконання покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, у тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.
56. Отже, сама по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
57. Правову позицію стосовно окресленого питання викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, де зазначено, що «особа яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення».
58. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2023 року у справі № 280/6530/21 за схожих обставин (несплата суб`єктом владних повноважень судового збору на момент повторного звернення з апеляційною скаргою). У цій постанові Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції щодо неповажності такої обставини, як оплата судового збору, для поновлення процесуального строку.
59. Таким чином право відповідача на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2022 року у справі № 380/17601/21.
60. У розглядуваній справі повернення первісної апеляційної скарги відбулося саме внаслідок несплати відповідачем судового збору, тобто обставин, які залежали виключно від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та не були пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
61. Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали відповідачу скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, автор касаційної скарги не зазначає та не надає.
62. За таких обставин наведені відповідачем обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року, не пов`язані з об`єктивними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо неповажності наведених скаржником причин та відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
63. Ураховуючи, що доводи касаційної скарги не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчать про поважність причин пропуску цього строку, Верховний Суд констатує, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
64. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
65. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції постановлено законну та обґрунтовану ухвалу, з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
66. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення. 

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 640/18587/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
Л.О. Єресько 
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду