УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12641/25 Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М. 
Категорія 60 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.
суддів Бондар О.О., Галацевич О.М., 
з участю секретаря 
судового засідання Кучер А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 295/12641/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Єригіної І.М. у м. Житомирі,
у с т а н о в и в :
У вересні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив стягнути на його користь 449 088,90 грн недоотриманої пенсії в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 240/13549/20 за позовом його матері ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано управління ПФ з 17.07.2018 провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. 
Вказує, що на виконання цього рішення Головним управлінням ПФУ в Житомирській області було нараховано проте не виплачено матері 449 088,90 грн. 
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, що включає у себе і недоотриману нею пенсію у розмірі 449 088,90 грн. 
Зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області № 2287/02-14 від 13.12.2023 та витягом зі Спадкового реєстру.
На звернення до ГУ ПФ в Житомирській області про надання інформації про суму нарахованих коштів матері відповідно до вказаного рішення суду та виплату йому цих коштів як спадкоємцю, йому повідомлено, що питання виплати заборгованості не може бути вирішено із-за відсутності фінансування Державного бюджету.
Посилаючись на норми ст.ст. 1217, 1218, 1227, 1261 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задоволити у повному обсязі .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення не врахував правових позицій, викладених у відповідних постановах Верховного Суду, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на його користь недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_2 , оскільки ці кошти належали за життя матері та увійшли до складу спадщини, яку він прийняв.
На думку скаржника, сама по собі обставина заміни сторони у виконавчому провадженні в адміністративній справі №240/13549/20 при відсутності у матеріалах цієї справи доказів реального виконання, тобто виплати йому суми 449 088, 90 грн, не давала суду підстав стверджувати про подвійне стягнення на користь позивача недоотриманої суми пенсії. Доводи суду в рішенні з цього приводу наразі ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, що суд міг покладати в основу судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Сторони та їх представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 240/13549/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано відповідача з 17 липня 2018 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с. 6-9). 
Відповідно до розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918150173295 – ОСОБА_2 , на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі № 240/13549/20, сума доплати становить 449 088,90 грн (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
ОСОБА_1 є її єдиним спадкоємцем (а.с. 10).
Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №71988446 спадкоємцю померлої ОСОБА_2 – ОСОБА_1 13.02.2024 видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11). 
На своє звернення від 03.05.2024 до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про розмір та виплату йому коштів, присуджених ОСОБА_2 за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, позивач отримав відповідь що виплата даної заборгованості може бути проведена за умови надходження бюджетного фінансування до Пенсійного фонду України (а.с. 12).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання недоотриманої за життя матері суми пенсії підлягає реалізації шляхом виконання рішення суду у справі № 240/13549/20 з використанням передбаченого процесуального механізму судового контролю за виконанням судового рішення, а не звернення з окремим позовом в порядку цивільного судочинства.
Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Як вбачається із матеріалів справи позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, є спадкоємцем за законом першої черги, до якого перейшло право на отримання нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, що перебачено положеннями ст.ст. 1216, 1227 ЦК України. З метою реалізації вказаного права, позивач ініціював процесуальне правонаступництво у адміністративній справі №240/13549/20.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 за заявою ОСОБА_1 замінено сторону (стягувача) у виконавчому листі від 12.05.2022 №8873 2022 р. – ОСОБА_2 на її правонаступника – ОСОБА_1 (а.с. 34-35).
Відповідно до ч. 1-2 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Позивач в порядку процесуального правонаступництва набув право на фактичне отримання відповідної суми в порядку виконання рішення суду в адміністративній справі як частини судового процесу.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що повторне звернення із позовними вимогами про виплату заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства і може призвести до подвійного стягнення на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії.
Отже, заявлені позивачем вимоги не можуть вирішуватись в порядку цивільного судочинства із ухваленням судового рішення як повторного судового акту за однорідним за своєю первісною природою основою, а право позивача на отримання недоотриманої за життя матері суми пенсії підлягає реалізації шляхом виконання рішення суду у адміністративній справі №240/13549/20 з використанням передбаченого процесуального порядку та механізму судового контролю за виконанням судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування висновків, викладених у постановах Верховного суду від 28.11.2023 у справі №420/244/20, від 05.12.2023 у справі № 420/18164/21, від 15.12.2023 у справі №805Ї2628/18 не можна визнати обґрунтованими, оскільки сформульовані висновки не є релевантними до фактичних обставин, встановлених у справі, що переглядається, а відтак не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам, зазначеним в позовній заяві, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, який не потребує додаткового правового аналізу.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність рішення не впливають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий     Н.Й.Григорусь

Судді О.О.Бондар

О.М.Галацевич

Повний текст постанови складено 16 червня 2026 року.