ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
19 травня 2026 року
м. Харків
справа № 629/6129/25
провадження № 22-ц/818/1830/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Яцини В.Б., Тичкової О.Ю.
за участі секретаря Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року, постановлене суддею Харабадзе К.Ш.
в с т а н о в и в:
У вересені 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 653633152 від 24.08.2021 на загальну суму 93416,40 грн., а також витрати по сплаті судового збору, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 653633152 від 24.08.2021 у розмірі 93416 /дев`яносто три тисячі чотириста шістнадцять/ гривень 40 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пузін О.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, суд першої інстанції не дослідив і не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Наголошує, що доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем не надано. Разом з тим, на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання ОСОБА_1 за Договором від 24.08.2021 № 653633152 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Також позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЙС» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно інформації, наданої АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 за період з 24.08.2021 року по 29.08.20214 року, містить зарахування в сумі 22000,00 грн., номер телефону, на який направляється інформація та який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_2 . Таким чином позивачем доведено факт укладення та виконання умов кредитного договору, шляхом перерахування погодженого сторонами кредитного ліміту. Отже заборгованість заявлена позивачем підлягає стягненню.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 24.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 653633152, в електронній формі, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитна лінія надається строком на 30 днів. 
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV2С68U.
ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 22000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , що підтверджується платіжним дорученням № a7e57c0b-d359-4688-aba8-aba33a2787cf від 24.08.2021, довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23.05.2025, випискою за договором № б/н за період 24.08.2021 - 29.08.2021.
Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022.
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023.
31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024, а також розд. 3 договору «Фінансування та порядок розрахунків» викладено в новій редакції.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 157 від 26.10.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 56702,80 грн.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
03.08.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 2, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022.
30.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 3, яка продовжила строк дії договору до 30.12.2024.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 71416,40 грн.
20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 20/10/23-03.
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 20/10/23-03 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «ФК «Ейс», перейшло право вимоги за договором від 24.08.2021 № 653633152, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.
Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 14.10.2025, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 (ІBAN НОМЕР_6 ). У період з 24.08.2021 по 29.08.2021 на вказаний картковий рахунок було зараховано кошти у сумі 22000 грн. Номер телефону НОМЕР_2 є фінансовим номером телефону та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 . 
Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому просив суд стягнути утворену заборгованість.
Відповідно до частин 1 і 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Взяті на себе зобов`язання за договір кредитної лінії №653633152 ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога»" виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконав.
20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 20/10/23-03, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 93416,40 грн.
У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
В матеріалах справи наявні належно завірені копії договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс допомога» та ТОВ «ФК «Ейс», №20/10/23-03 від 20 жовтня 2023 року, акт-прийому-передачі боржників до цього договору та витяг з реєстр боржників, з якого убачається перехід прав вимоги за кредитним договором: боржник ОСОБА_1 (а.с.68).
Згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з Реєстром Боржників. Розділом І укладеного договору факторингу визначено наступні терміни: «Реєстр Боржників» - це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою Договором. «Дата відступлення прав вимоги» - це робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників; «Акт прийому-передачі реєстру боржників» - письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором, у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах Договору факторингу.
Таким чином перехід права вимоги не пов`язаний із днем та фактом оплати за вказаним договором, відбувається після підписання акту прийома-передачі реєстру боржників.
За таких обставин доводи відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги є безпідставними.
Наявність чи відсутність квитанції про оплату договору факторингу породжує правовідносини між сторонами договору, та стосується їх прав та обов`язків по укладеному договору.
Із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 653633152 від 24.08.2021 ТОВ «ФК «Ейс», станом на 31.07.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 93416,40 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту - 22000,00 грн, заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом - 71416,40 грн.
Доказів сплати заборгованості повністю або в певній частині матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної про те, що до позову не долучено будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу.
Як убачається з матеріалів справи, номер телефону, на який направлявся ідентифікатор для підписання електронного кредитного договору є фінансовим номер відповідача. Підстав вважати, що договір підписаний не відповідачем, а іншою особою з його фінансового номеру не вбачається.
Висновок суду першої інстанції про задоволення позову відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:        О.В. Маміна
Судді:         О.Ю.Тичкова
В.Б. Яцина