Справа № 991/3817/26
Провадження 1-кс/991/3827/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року         м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №52026000000000049 від 26.01.2026,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду звернувся прокурор у кримінальному провадженні №52026000000000049 від 26.01.2026 із клопотанням про арешт вилученого 16.04.2026 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , майна з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном будь-якими особами без дозволу детектива та/або прокурора, а саме: мобільний телефон Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone (білого кольору), з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone (синього кольору), з сім картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон PH-1 IMEI НОМЕР_5 .
У клопотанні прокурор ОСОБА_4 просив здійснювати розгляд у закритому судовому засіданні та, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», без наступного оприлюднення змісту ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Поряд з цим, у судовому засіданні детектив ОСОБА_3 , якому прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 доручено взяти участь у розгляді вказаного клопотання, не підтримав таке прохання та не наполягав на необхідності розгляду клопотання у закритому судовому засіданні.
За наведеного, слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд клопотання у відкритому судовому засіданні, з подальшим оприлюдненням змісту ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Щодо суті поданого клопотання детектив ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання у повному обсязі з викладених у ньому підстав, зазначив, що необхідність в арешті вилучених мобільних телефонів продовжує існувати.
Власник вилученого майна чи його представник у судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання. 
З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд клопотання за відсутності власника майна та його представника.
Заслухавши думку детектива, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків. 
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна. 
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. 
Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Поряд з цим, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Як вбачається з матеріалів судової справи, 16.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.04.2026, у справі № 991/3238/26 проведено обшук житла ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Перевіряючи дотримання строків звернення із клопотанням про арешт вилученого майна, слідчий суддя встановив, що клопотання прокурора ОСОБА_4 про арешт майна подане до поштового відділення 17.04.2026, тобто в межах строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України.
Вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна викладені в ч. 2 ст. 171 КПК України. Так, зокрема, в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з клопотання, воно подане з додержанням вимог ст. 171 КПК України, містить всі встановлені законом обставини, а тому підстави для його повернення відсутні.
Детектив вказує на таку підставу для накладення арешту на майно, як збереження речових доказів. 
Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна (п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що слідчою групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52026000000000049 від 26.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 301-1 КК України.
Як зазначили прокурор у клопотанні та детектив у судовому засіданні, під час досудового розслідування встановлено, що протягом 2025 року на території України діяльність організованої групи осіб, яка була спрямована на систематичне одержання неправомірної вигоди у великому розмірі за сприяння військовозобов`язаним та військовослужбовцям в ухиленні від мобілізації та вирішенні питань, пов`язаних із військовим обліком.
За версією слідства, отримання неправомірної вигоди здійснювалось готівкою, шляхом переказів на банківські рахунки та на криптовалютні гаманці, після чого кошти розподілялись між учасниками злочинної групи залежно від їх ролі.
З огляду на викладене, у органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 протягом 2025 року виступаючи учасником злочинної групи поряд з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , до якої були також залучені ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвокат ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та 31 військовозобов`язана особа, яку організували невстановлені посадові особи правоохоронних та державних органів, вчиняли дії, пов`язані зі створенням умов отримання/отриманням неправомірної вигоди за постановку та зняття військовозобов`язаних осіб з військового обліку, з розшуку осіб, які ухиляються від явки до ТЦК та СП, а також з фіктивним працевлаштуванням до об`єктів критичної інфраструктури, що в свою чергу забезпечує бронювання військовозобов`язаних та як наслідок ухилення від мобілізаційних заходів, що в свою чергу перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України з урахуванням встановлених «розцінок», які були встановлені в ході досудового розслідування та кількості військовозобов`язаних осіб, які зверталися для вирішення вищевказаних питань отримали неправомірну вигоду на понад 150 тисяч доларів США.
Таким чином, за версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 може бути причетна до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 301-1 КК України.
Встановлені на підставі досліджених слідчим суддею матеріалів відомості у сукупності із доводами клопотання та поясненнями детектива у їх співставленні з диспозицією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, формують у слідчого судді переконання про наявність достатніх підстав вважати, що зазначене у клопотанні кримінальне правопорушення могло бути вчинене.
Водночас слід зауважити, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання про наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей встановлює, що існують об`єктивні дані про вчинення вказаного у клопотанні кримінального правопорушення, у зв`язку з яким вирішується питання про арешт майна.
16.04.2026 у кримінальному провадженні № 52026000000000049 від 26.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.04.2026, у справі № 991/3238/26, проведено обшук житла ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з протоколу обшуку від 16.04.2026, у ході обшуку ОСОБА_5 відмовилася надати пароль до мобільного телефону Samsung 6 A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 та сказала, що забула його, після чого з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи детективом прийнято рішення про його вилучення. 
Окрім того, знайдено мобільний телефон PH-1 IMEI НОМЕР_5 з сім картою з номером НОМЕР_6 , оглядом якого встановлено, що він повністю чистий, а відтак у детектива були підстави, що дані з нього могли бути видалені, тому з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи детективом прийнято рішення про його вилучення.
У той же час о 09:55 до квартири 58 прийшла сусідка ОСОБА_5 - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 та принесла ОСОБА_5 два мобільні телефони невідомої моделі: 1) мобільний телефон ОСОБА_5 Iphone (білого кольору), що наданий з сім картою Київстар НОМЕР_3 та 2) мобільний телефон ОСОБА_5 Iphone (синього кольору), ймовірно 17 Pro, що з сім картою Київстар НОМЕР_4 , паролі до яких ОСОБА_5 відмовилася надати, тому з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи детективом прийнято рішення про їх вилучення.
Згідно постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_14 від 17.04.2026 мобільний телефон ОСОБА_5 Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон ОСОБА_5 (білого кольору), що наданий ОСОБА_13 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон ОСОБА_5 (синього кольору), що наданий ОСОБА_13 з сім картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон ОСОБА_5 PH-1 IMEI НОМЕР_5 , вилучені 16.04.2026 під час обшуку житла ОСОБА_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Водночас детективом ОСОБА_14 постановою від 17.04.2026 призначено комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; мобільного телефону Iphone (білого кольору), з сім картою НОМЕР_3 ; мобільного телефону Iphone (синього кольору), з сім картою НОМЕР_4 ; мобільного телефону PH-1 IMEI НОМЕР_5 .
Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги, що вказані електронні пристрої можуть містити відповідне листування, фото- та відеофайли, документи, у тому числі приховані чи/та видалені файли, які мають значення для встановлення обставин, що розслідуються у цьому кримінальному провадженні. 
За наведеного, слідчий суддя погоджується з тим, що є доцільним накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільні телефони: Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; Iphone (білого кольору), з сім картою НОМЕР_3 ; Iphone (синього кольору), з сім картою НОМЕР_4 ; PH-1 IMEI НОМЕР_5 , з огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація, яка міститься в них, може бути використана як доказ під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
За наведеного, слідчий суддя вважає, що наразі в контексті потреб досудового розслідування існує необхідність у проведенні детального огляду вилучених телефонів, у тому числі шляхом проведення експертного дослідження, що дозволить у повному обсязі скопіювати як вже наявні файли, так і ймовірно видалені. У такому випадку суттєвим для доступу до такої інформації є наявність самого пристрою, який буде становити предмет дослідження відповідного експерта.
Слідчий суддя також враховує, що з часу вилучення мобільних пристроїв до часу розгляду клопотання про арешт майна минув досить незначний проміжок часу, що об`єктивно не давало органу досудового розслідування можливості здійснити його огляд, провести копіювання наявної інформації та відновити видалену.
На думку слідчого судді, досліджені під час судового розгляду матеріали свідчать про відповідність заявленого прокурором у клопотанні майна критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, так як вилучені мобільні телефони можуть містити інформацію та відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. 
З аналізу положень ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України вбачається, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. 
З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчому судді під час розгляду не надані.
Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути безповоротну втрату відомостей, що містяться у вилучених електронних пристроях. А відтак існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту щодо вказаного майна призведе до приховування, зміни, зникнення, втрати, знищення, перетворення цього майна та інформації в ньому. Зважаючи на такі ризики, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону володіння, користування та розпоряджання вказаним майном.
Водночас слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на відповідне майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.
На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено, що вилучені 16.04.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільні телефони: Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; Iphone (білого кольору), з сім картою НОМЕР_3 ; Iphone (синього кольору), з сім картою НОМЕР_4 ; PH-1 IMEI НОМЕР_5 , відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідно до постанови детектива від 17.04.2026 визнані речовими доказами, є об`єктами експертного дослідження, відповідно до постанови детектива від 17.04.2026, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки відомості, що містяться у них, за своїм змістом можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, для встановлення кола фізичних осіб, які можуть бути причетні до його вчинення, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування даного кримінального правопорушення. 
Врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час є підстави для накладення арешту на вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільні телефони: Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; Iphone (білого кольору), з сім картою НОМЕР_3 ; Iphone (синього кольору), з сім картою НОМЕР_4 ; PH-1 IMEI НОМЕР_5 , адже застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів.
За наведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 16.04.2026 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме на:
1) мобільний телефон Samsung SM-A075F/DS IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ;
2) мобільний телефон Iphone (білого кольору), що наданий ОСОБА_13 з сім картою НОМЕР_3 ;
3) мобільний телефон Iphone (синього кольору), що наданий ОСОБА_13 з сім картою НОМЕР_4 ;
4) мобільний телефон PH-1 IMEI НОМЕР_5 .
Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1