Справа № 355/1709/24 
Кримінальне провадження № 1-кп/355/57/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2026 р. Баришівський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
потерпілого – ОСОБА_5 
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 

провівши в залі суду у селища Баришівка розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024116080000039 від 15.07.2024 року відносно  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із повною вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України:

УСТАНОВИВ:

16.06.2024 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 , підходячи до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 побачив ОСОБА_6 , який на грунті наявних неприязних відносин до ОСОБА_5 почав словесний конфлікт, вході якого у ОСОБА_6 виник протиправний умисел щодо спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Одразу після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, на грунті виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 умисно наніс останньому два удари з обох рук в область обличчя, від яких ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на підлогу.
Після цього, ОСОБА_6 , не припиняючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, скориставшись станом останнього, який на той час перебував в горизонтальному положенні, взяв рукою за горло ОСОБА_5 та почав придушувати, в той же момент почав наносити удари ногами в область тулуба.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта, тілесні ушкодження у виді крововиливу у кон`юнктиву правого ока, крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губи в проекції перших зубів, ділянки гіперемії в проекції правого лобного горба та в потиличній ділянці на межі з верхньою третиною шиї, синець в лобній ділянці ліворуч з ділянкою осаднення на його тлі, по одному садну на спинці носа та переніссі. Садно на правій боковій поверхні шиї. Ділянка осаднення по задній поверхні правого надпліччя, синець на спині праворуч. Синець по задній поверхні правого плеча, садно по внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, садно лівого колінного суглоба.
Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення ( проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 15.06.2024р. він повертався додому з кафе, було вже темно. Коли він йшов по вулиці Набережна, його на мопеді наздогнав ОСОБА_8 .  Між ними виникла словесна перепалка, ОСОБА_9 став перед ним на мопеді. Він сказав, що битись не хоче, бо має серйозну травму голови. ОСОБА_9 поставив мопед на лавку і зі словами « Я тебе ненавиджу, щоб ти здох» наніс йому удар правою рукою у скроню. Він стояв, тримаючи руки в карманах та не очікуючи на удар. ОСОБА_9 почав його бити, він відходив, трохи відхилявся, ОСОБА_9 його добивав – взяв натягнув його курточку і наніс удари в потилицю, бив сильно. Кожен удар ОСОБА_9 був фатальним, бо в нього був крововилив в мозок та серйозна травма голови. Він почав вириватися та намагатись втекти, ОСОБА_9 кричав на його адресу погрози, продовжував його бити. Він намагався заспокоїти ОСОБА_9 . Потім він почав себе погано почувати – його почало «хитати» , нудити та він пішов додому. ОСОБА_9 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, він був не адекватний. Він спиртні напої не вживає, того дня був абсолютно тверезий. 
У 2017 році, під час виконання службових обов`язків, він отримав травму голови – у нього стався субарахноїдальний крововилив. До травми голови він професійно займався боксом, отримував перші місця на змаганнях. Після декількох серйозних травм голови, професійно боксом він не займається, боксує « для себе». 
Чи була у них особиста зустріч, або зустрічі у присутності дільничного інспектора ОСОБА_10 , з ОСОБА_11 після цих подій, він не пам`ятає. 
На наступний день після подій він погано себе почував, виходив з дому тільки за водою та за ліками; на стадіоні він не був, з дому майже не виходив. В понеділок він поїхав до лікаря, після обстеження його госпіталізували в середу у лікарню, в стаціонар. Потім він написав заяву у поліцію, що ОСОБА_12 його побив. 
До цих подій конфліктів з ОСОБА_11 в нього не було, ОСОБА_9 в принципі притаманна агресивна поведінка. 
Попри невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий  ОСОБА_5  суду пояснив, що в ніч з 15 на 16 червня 2024р. він з друзями відпочивав у місцевому барі у Селичівці. В цьому ж барі, але за сусіднім столиком також був ОСОБА_13 зі своїми друзями. Між собою вони не спілкувались. Близько 12-00г. ночі він зібрався додому. Він був у стані алкогольного сп`яніння, бо святкував народження доньки та вживав багато міцних алкогольних напоїв. В бар він приїхав на мопеді, однак, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, йдучи до дому просто котив мопед попереду себе. До того ж, мопед був у несправному стані та не заводився. Підходячи до дому, побачив біля свого будинку ОСОБА_14 і запитав, що він там робив. В них почалася словесна перепалка, вони сварились, бо давно не ладили між собою. Потім він почав отримувати удари від ОСОБА_15 , намагався дати відсіч. Спочатку він отримав 2-3 удари в голову – один удар в передню частину голови, а коли почав падати – ще отримав удар і в потиличну частину. Він намагався також нанести удари ОСОБА_16 , але через стан алкогольного сп`яніння йому це не вдалось, бо він ледь стояв на ногах. Потім він впав під калитку біля свого двору, ОСОБА_13 продовжив наносити йому удари, почав душити та бити його ногами по тулубу. ОСОБА_13 наніс йому ще два-три удари. Коли ОСОБА_17 почав його душити, він сказав, що йому тяжко. ОСОБА_17 дістав телефон, почав чи то світити ліхтариком, чи знімати на відео, він точно не знає. Після цього ОСОБА_17 просто втік. Він, ймовірно, втратив свідомість на декілька хвилин, бо коли прийшов в себе, його вже несли мати та батько в будинок. Вдома він прийшов до тями, йому викликали швидку та близько першої години ночі «швидка» забрала його до лікарні. У Бориспільській лікарні йому зробили КТ голови, поставили крапельниці. В нього були побої, гематоми, зокрема, були синці на тулубі, на обличчі, був крововилив в око, гематоми на носі і на лобі . Струсу мозку, переламів в нього не було. Потім приїхали працівники поліції, він надав їм пояснення – повідомив, що у нього стався конфлікт з ОСОБА_18 . Вони з ОСОБА_18 давно не ладили між собою – два роки тому між ними була бійка, але після цього конфліктів фізичного характеру не було. Близько п`ятої години ранку його відпустили з лікарні додому. За направлення поліції він звернувся до медичного експерта. Після зняття побоїв, йому телефонував ОСОБА_13 ( він був разом з дільничним), просив під`їхати в центр, поспілкуватись. Він приїхав. ОСОБА_13 спочатку казав, що не пам`ятає, що між ними сталось, потім почав звинувачувати його у всьому, потім просив залагодити все, обіцяв, що вони більше не будуть взагалі спілкуватись. Вони ні про що не домовились і більше між собою не спілкувались. Він не пам`ятає напевне, чи бачив хтось їх бійку та чи було у той час освітлення біля його будинку та по вулиці. До розгляду справи у суді йому не було відомо, що стосовно нього також порушено кримінальне провадження та внесені відповідні відомості за ч.1 ст.125 КК України. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що близько 12-12:30 г. ночі 16 червня 2024р. вони разом з чоловіком ОСОБА_20 почули якийсь шум на вулиці. Вони вибігли на двір. Почувши шум біля воріт, вона відкрила ворота та побачила свого сина, який напівлежачи - напівсидячи знаходився біля стовпа. Вона підбігла до сина, він не ворушився наче спав. Вона його поворушила, син прийшов до тями. Разом з чоловіком вони дотягли сина до хати, бо сам він йти не міг. У хаті вона побачила, що все обличчя у сина було в крові, збоку на голові була гематома. На обличчі в сина були синці, подряпини. Син сказав, що його побив ОСОБА_13 . Вони викликали «швидку». Коли «швидка» приїхала, медики викликали поліцію. Близько першої години ночі сина забрали на «швидкій» у лікарню у м. Бориспіль. В лікарні вони пробули до ранку - сину зробили КТ, поставили крапельниці, було встановлено діагноз « гематома на голові». Вранці ( близько 6- 7 години) сина відпустили додому. 
Візуально з ОСОБА_18 вона не знайома, знає тільки, що він живе поруч. Чи були раніше конфлікти між її сином і ОСОБА_18 їй не відомо, син нічого не розповідав з цього приводу. 
ОСОБА_21 це їх сусід, вона не пам`ятає чи був ОСОБА_22 того вечора біля їх будинку або поруч. Окрім закривавленого сина, який лежав біля стовпу, вона нікого не бачила і не пам`ятає.
Мопед, який син прикотив додому тієї ночі, стояв біля фіртки коло воріт до їх двору. Вона це чітко пам`ятає, бо коли відчиняла ворота «уперлася» в цей мопед. 
Їй відомо, що того дня син перебував у стані алкогольного сп`яніння, бо напередодні, з 6-7 г. вечора, він святкував з друзями народження своєї доньки. На святкування син поїхав на мопеді, але назад прикотив його, бо мопед не заводився. Її чоловік намагався завести мопед зранку, але він був несправний, не заводився. 
Вона не пам`ятає, чи було освітлення на вулиці у той день. Навіть коли освітлення по вулиці є, біля їх воріт завжди темно, бо стовпи стоять за їхнім двором .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_8 товаришували, нормально спілкувались. Того дня, (16.06.2024р.) вони, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, щось посварились між собою. Він проживає поруч з ОСОБА_11 за адресою: Набережна, 31. В16.06.2024р. після 10 г. вечора він сидів з батьками у себе на подвір`ї, бачив, як ОСОБА_8 і ОСОБА_13 разом приїхали на моторолері. Можливо, їхали вони і не разом – можливо, ОСОБА_23 їхав на моторолері або котив його, а ОСОБА_13 йшов поруч. Він чув шум моторолера. Вони були біля подвір`я ОСОБА_12 , почали сваритися, битись. Він чув як ОСОБА_8 кричав : « Не души мене, не бий мене, Коба припини», та потім почав бити ногами у свої ворота. Це тривало не довго, пару хвилин. Саму бійку між ними він не бачив, з свого двору не виходив, бо події відбувались буквально в двох метрах від нього та його двору. Потім мати ОСОБА_9 включила світло, вийшла на подвір`я, побачила, що ОСОБА_9 лежить у крові. ОСОБА_15 вже не було, він десь пішов. Мати ОСОБА_9 викликала швидку та поліцію. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у Баришівській лікарні з 19.06.2024р.по 28.06.2024р. Він був його лікуючим лікарем. ОСОБА_6 лежав із діагнозом садна лівої скроневої ділянки, ЗЧМТ, яка, з його слів, сталась 15.06.2024р. При надходженні пацієнта, лікар розпитує у нього обставини травми, щоб записати їх в історію хвороби, та з`ясовує, чи повідомлена поліція. ОСОБА_13 пояснив, що поліція була повідомлена. З приводу травми він розказав, і це зафіксовано в історії хвороби, що 15.06.2024р. у с. Селичівка по вул. Набережна у 23-45г. на нього напав його знайомий ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Тістол під`їхав ззаду на моторолері, ударив його кулаком – один удар був в скроню. Коба став від нього тікати, зачепився об мопед і падаючи, два чи три рази вдарив його у потилицю. Мопед упав і Коба втік. Це було в ніч з п`ятниці на суботу, швидку допомогу він не викликав, до лікаря у вихідні не звертався. Він прийшов у понеділок, отримав направлення на аналізи. Потім за направленням лікаря його було госпіталізовано та надано необхідне лікування. Без симптоматики з самого першого дня ( нудота, рвота, головний біль) такий діагноз не буває, тому у вихідні дні у ОСОБА_15 мали бути вищеперелічені симптоми ЗЧМТ. 
Показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема : 
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2024р. за участю свідка ОСОБА_25 , хід якого зафіксовано на відеокамеру « Sony» (т.1 а.с.45 -49);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2024р. за участю потерпілого ОСОБА_5 , хід якого зафіксовано на відеокамеру « Sony» із зємним носієм інформації (т.1 а.с.50-54)
З приводу позиції сторони захисту щодо визнання неналежними доказами протоколу слідчого експерименту від 16.07.2024р. та протоколу слідчого експерименту від 17.07.2024р. суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою даної норми визначено перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини й основоположних свобод, на підставі чого можливо зробити висновок про недопустимість доказів.
Підставою для визнання доказів недопустимими є не будь-яке порушення процесуального закону, а порушення фундаментальних прав і свобод особи.
Підстави, з яких захисник обвинуваченого стверджує про недопустимість письмових доказів, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Доводи адвоката ОСОБА_7 щодо визнання даних процесуальних дій не допустимими доказами по справі, оскільки подія кримінального правопорушення відбулася о 12 г. ночі, а слідчий експеримент проводився близько 14г. суд сприймає критично з огляду на наступне: сам по собі розбіг у часі між подією злочину ( ніч) та проведенням слідчого експерименту ( день) не робить цей доказ автоматично недопустимими. Згідно з практикою Верховного Суду, закон не вимагає відтворення абсолютно всіх умов ( зокрема, точного часу доби чи погодних умов). Головне – мета слідчого експерименту . Слідчий перевіряє не здатність особи бачити в темряві, а її здатність відтворити механізм дій, маршрут, послідовність подій, взаємне розташування учасників та орієнтацію на місцевості. Проведення експерименту при денному світлі дозволяє чіткіше зафіксувати обстановку на відео та в процесуальних документах. 
Крім того, відповідно до вимог ст. 223 КПК України, слідчі ( розшукові) дії за загальним правилом проводяться у денний час ( з 06:00г. до 22:00 г.) Проведення їх у нічний час ( з 22:00г. до 6:00г.) забороняється, за винятком невідкладних випадків, коли затримка може призвести до втрати доказів або втечі підозрюваного. 
-висновком експертного дослідження № 88 від 24.06.2024, згідно якого « при дослідженні на тілі гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено наступні тілесні ушкодження:
А) крововилив у кон`юктиву правого ока, крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої руби в проекції перших зубів, ділянки гіперемії в проекції правого лобного горба та в потиличній ділянці на межі з верхньою третиною шиї, синець в лобній ділянці ліворуч з ділянкою осаднення на його тлі, по одному садну на спинці носа та переніссі;
Б) садно на правій боковій поверхні шиї;
В) ділянка осаднення по задній поверхні правого надпліччя, синець на спині праворуч;
Г) синець по задній поверхні правого плеча, садно по внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, садно лівого колінного суглоба.
Виявлені тілесні ушкодження утворились від неодноразової травматичної дії (ударів) тупого предмету (тупих предметів), морфологічні особливості якого (яких) не відобразились, приблизно за 1-3 доби до моменту огляду та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».
Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в час та за обставин, на які вказує освідуваний під час огляду» ( т.1 а.с. 56-58);
З приводу клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо визнання даного висновку недопустимими доказом по справі суд зазначає наступне: 
Згідно сталої практики Верховного Суду, висновок експертного дослідження, проведений до внесення відомостей до ЄРДР, не є неналежним доказом, але є недопустимим виключно у статусі «висновку експерта». Проте, судова практика Верховного Суду дозволяє використовувати такий документ як самостійне процесуальне джерело доказів - документ (згідно зі ст. 99 КПК України), якщо він містить інформацію, що підтверджує чи спростовує обставини правопорушення (тобто є належним). 
Надаючи оцінку доказам в даному конкретному випадку, важливо розмежовувати два критерії оцінки доказів (ст. 94 КПК) – належність та допустимість. 
Згідно статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки дослідження описує фактичні обставини, воно є належним доказом.
Зі змісту статті 86 КПК України вбачається, що доказ є допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. 
Сама процедура проведення експертного дослідження регулюється Інструкцією Мін`юсту № 53/5, a не нормами КПК.
Згідно з КПК України, призначення експертизи є процесуальною дією, яка можлива виключно після початку кримінального провадження (тобто після внесення відомостей до ЄРДР). Виняток становлять лише кримінальні проступки (ч. 3 ст. 214 КПК), де до внесення в ЄРДР допускається отримання висновку спеціаліста (але не експертного дослідження чи судової експертизи). 
Якщо ж документ оформлено саме як «висновок експертного дослідження» за зверненням особи або органу до відкриття справи, він не має статусу процесуального джерела за ч. 2 ст. 84 КПК («висновок експерта»). Крім того, в ньому зазвичай відсутній обов`язковий запис про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 KK України саме в межах цього кримінального провадження.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що матеріали, отримані до ЄРДР (зокрема, експертні дослідження), не можна автоматично визнавати недопустимими доказами взагалі.
-комп`ютерною томографією головного мозку ОСОБА_5 від 16.06.2024р., згідно висновків якої КТ –даних за наявність інтракраніального крововиливу та кістково-травматичних змін черепа не виявлено. Гематома м`яких тканин лівої лобної ділянки. Полісинусит максимально виражений на рівні верхньощелепних пазух ( т.1 а.с. 59);
-довідкою невролога від 16.06.2024р., згідно якої ОСОБА_5 встановлено діагноз: гематома правої лобної ділянки зліва, параорбітальна гематома справа. ЗЧМТ та струс головного мозку під питанням. ( т.1 а.с. 60-61);
-довідкою від 16.06.2024р., згідно якої ОСОБА_5 встановлено попередній діагноз ЗЧМТ. Струс ГМ під питанням ( т.1 а.с. 62);
З приводу клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо визнання вищевказаних доказів (комп`ютерної томографії головного мозку від 16.06.2024р., довідки невролога від 16.06.2024р., медичної довідки від 16.06.2024р.) недопустимими, суд зазначає наступне: відповідно до актуальної практики Верховного Суду, медична документація ( історія хвороби, довідки, результати аналізів тощо ) є допустимим доказом, якщо вони отримані в законний спосіб. Водночас, ключовою умовою визнання таких документів належними та допустимими доказами є те, яким саме шляхом вони потрапили до матеріалів справи. 
Згідно зі статтею 93 КПК України, сторона обвинувачення ( слідчий, прокурор) отримує докази шляхом проведення слідчих ( розшукових) дій, витребування документів або шляхом їх добровільної видачі. 
Якщо медичні документи були надані самим потерпілим або вилучені на підставі добровільної згоди лікувального закладу до моменту внесення відомостей до ЄРДР, такий доказ є допустимим.
Медичні документи, отримані ще до відкриття провадження в ЄРДР, часто слугують базою для судово-медичної експертизи ( зокрема, для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) . Верховний Суд неодноразово вказував, що експерт має право використовувати оригінали або належним чином засвідчені копії медичної документації, навіть якщо вони велись до офіційного початку розслідування. 
Таким чином, суд розцінює вищевказані медичні документи (комп`ютерну томографію головного мозку від 16.06.2024р., довідку невролога від 16.06.2024р., медичну довідки від 16.06.2024р.) як належні та допустимі докази по справі.
- висновком експерта №114 від 26.07.2024р., згідно якого: 
1 (1,2,4,5). При експертизі у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено наступні тілесні ушкодження:
А) крововилив кон`юктиву правого ока, крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губи в проекції перших зубів, ділянки гіперемії в проекції правого лобного горба та в потиличній ділянці ва мені з верхньою третиною шиї, синець в лобній ділянці ліворуч з ділянкою осаднення на його тлі, по одному садну на спинці носа та переніссі;
Б) садно на правій боковій поверхні шиї;
В) ділянка осаднення по задній поверхні правого надпліччя, синець на спині праворуч;
Г) синець по задній поверхні правого плеча, садно по внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, садно лівого колінного суглоба.
Виявлені тілесні ушкодження утворились від неодноразової травматичної дії (ударів) тупого предмету (тупих предметів), морфологічні особливості якого (яких) не відобразились, приблизно за 1-3 доби до моменту огляду та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».
2 (3). Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитись «від падіння з положення стоячи об тверду поверхню».
3 (6). Не виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень на тілі гр. ОСОБА_5 , в час та за обставин, викладених під час проведення слідчого експерименту від 17.07.2024 року, за його участі.
4 (7). Не виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_5 в час та за обставин, викладених під час проведення слідчого експерименту від 16.07.2024року, за участю свідка ОСОБА_25 ( т.1 а.с. 65 -67);
З приводу клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо визнання даного висновку недопустимими доказом по справі, оскільки в основу даного дослідження судово-медичним експертом покладено лише висновок експертного дослідження № 88 , суд зазначає наступне: вищевказане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно дослідницької частини вищевказаного висновка ( т.1 а.с. 66), експерту було надано низку процесуальних документів, а саме – копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 17.07.2024р., копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 17.07.2024р., копія протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 16.07.2024р., копія протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_25 від 16.07.2024р. Дані судово-медичного дослідження ОСОБА_5 викладені у висновку експертного дослідження № 88 від 17.06.2024р. 
Експертиза проводилась згідно постанови Т.в.о. начальника СД ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 від 25.07.2024р. 
Крім того, як зазначалось вище, Верховний Суд неодноразово вказував, що експерт має право використовувати оригінали або належним чином засвідчені копії медичної документації, навіть якщо вони велись до офіційного початку розслідування.
Отже, суд не вбачає підстав для визнання висновку експерта №114 від 26.07.2024р. недопустимим доказом. 
Крім того, суд зауважує, що жоден висновок експерта не має наперед установленої сили, а також переваги перед іншими доказами; як і всі вони має бути оцінений судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та відповідно до Закону. 
-постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 13.08.2024р., згідно якої змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 126 КК України на ч.1 ст. 125 КК України ( т.1 а.с. 68—69);
-випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 2324 від 28.06.2024р. у відношенні ОСОБА_6 , згідно якої первинний діагноз ОСОБА_6 – ЗЧМТ, струс головного мозку (15.06.2024р.), садна лівої скроневої області ( т.1 а.с. 81);
Дані медичні документи не виключають та не спростовують показань потерпілого ОСОБА_5 щодо події кримінального правопорушення, механізму та кількості отриманих ним тілесних ушкоджень 16.06.2024р.
Крім того, суд звертає увагу на певні протиріччя у процесуальній поведінці сторони захисту: дані медичні документи ( виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2324 від 28.06.2024р. у відношенні ОСОБА_6 , ) були надані стороною захисту як належні та допустимі докази по справі, жодних застережень з приводу їх допустимості сторона захисту не заявляла, попри те, що дані медичні документи ( так само як і медичні документи потерпілого ОСОБА_5 , на недопустимості яких наполягає сторона захисту), були отримані до внесення відомостей в ЄРДР. 
- заявою ОСОБА_6 від 28.08.2024р. на ім`я начальника ВП № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення та відповідний витяг з ЄРДР ( т.1 а.с. 224-225);
Суд зауважує, що за наслідками даного звернення, ОСОБА_27 не було притягнуто до відповідальності, наразі він не перебуває та не перебував у статусі підозрюваного або обвинуваченого, отже факт вчинення ним будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_6 не встановлено/не доведено. 
-відповіддю ПрАТ « ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» № 11/100/1788 від 26.02.2026р., згідно якої за адресою: Київська область, Броварський район, с. Селичівка, вул. Набережна, 15.06.2024р., 16.06.2024р., 17.06.2024р., аварійних, стабілізаційних, екстрених відключень електроенергії не було ( т.1 а.с. 191)  
Суд вважає, що зібрані та дослідженні у провадженні докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми, які у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину ( проступку). Позицію обвинуваченого ОСОБА_6 в частині повного невизнання своєї провини суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене. Поряд з цим, суд зауважує, що згідно сталої практики Верховного Суду , яка цілком узгоджується із практикою ЕСПЛ, невизнання обвинуваченим своєї провини не є підставою, яка обтяжує покарання, та не є, відповідно, підставою для призначення більш суворого покарання. 
Аналіз вищенаведених показань обвинуваченого, потерпілого, свідків та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, доведена повністю
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.
Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків – ОСОБА_6 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, має 3 групу інвалідності за станом здоров`я, позитивно характеризується, скарг за місцем проживання не має, раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, відомості про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні.
Обставини, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлені. 
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину. 
Враховуючи наведені вище обставин, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України у межах санкції інкримінованої статті, а саме – у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.
Запобіжний захід до ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження не обирався, підстав для його застосування суд не вбачає. 
Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні. 
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) грн. на користь держави на рахунок (Населений пункт: Баришівська ТГ, Отримувач: ГУК у Київ.обл./Баришівська сел/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат), Номер рахунку (IBAN) UA648999980313060106000010742, Код класифікації доходів бюджету: 21081100).
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та його захиснику, прокурору, потерпілим.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Повний текст вироку буде виготовлено 30.06.2026р.

Суддя Баришівського
районного суду        ОСОБА_28