Справа № 420/5824/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 №116 “Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_2 внаслідок ракетного удару” та від 23.02.2024 №278 “Про результати службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 ”;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести та належним чином оформити результати розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на підставі його рапорту від 12.09.2023 (вх. від 14.09.2023 №30245) відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, надати відповідні довідки та документи щодо обставин травми (із зазначенням, що вона отримана при виконанні обов`язків) позивачу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками розгляду рапорту позивача щодо проведення розслідування травми 04.09.2022, поблизу ст. Березнегувате Миколаївської області, наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 внаслідок ракетного удару» №116 від 24.01.2024, на підставі рапорту командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ІО. БОЧАРОВА № 1340 від 21.01.2024 щодо призначення повторного розслідування за рапортом начальника відділення напрямків командного службового пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 №35560 від 15.11.2023 та рапорта колишнього заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 № 30245 від 14.09.2023, командиром ремонтного взводу ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 , відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608), проведено службове розслідування за фактом поранення майора ОСОБА_1 . В той же час доказів проведення саме розслідування нещасного випадку за вимогами Інструкції №332 із складенням відповідних документів (актів за формами НВ-2 та НВ-3, наказу щодо обставин нещасного випадку, довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), не надано. Проведення відповідачем саме «Службового розслідування» на підставі вимог Порядку №608 є необґрунтованим та безпідставним, оскільки відповідно до п.1 Розділу 1 вказаного Порядку він визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі. Відтак, розслідування нещасного випадку, у т.ч. травми, поранення тощо здійснюється відповідно до вимог Інструкції №332 із оформленням відповідних документів. З огляду на викладене, проведення відповідачем «Службового розслідування» на підставі вимог Порядку №608 є неправомірним, а відповідні накази командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 №116 «Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_2 внаслідок ракетного удару» та №278 від 23.02.2024 «Про результати службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 » є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою від 05.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представником Військової частини НОМЕР_1 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що оскільки позивач стверджує що отримав травму внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, а Інструкція №332 прямо виключає застосування до спірних правовідносин положень Інструкції № 332, тому відповідач не мав права застосовувати положення Інструкції № 332.
Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач у спірному наказі визнає, що подія сталася внаслідок ракетного удару, тобто дій противника. Водночас до таких правовідносин помилково застосовано порядок службового розслідування, що регулює нещасні випадки, на які дія Інструкції №332 не поширюється. Таким чином, наказ прийнято з порушенням предметної компетенції. Враховуючи, що відповідач сам визнає бойовий характер події, проведення службового розслідування щодо таких обставин є протиправним. Службове розслідування не призначене для встановлення обставин бойових уражень та не може підміняти процедури оформлення бойового поранення. Отже, наказ про призначення розслідування №116 та прийнятий за його результатами наказ №278 прийняті без належної правової підстави. Доводи відповідача про те, що Інструкція №332 не підлягає застосуванню, не спростовують позовні вимоги, а навпаки їх підтверджують. Оскільки відповідач визнає, що Інструкція №332 не застосовується, водночас відповідач не забезпечив належного оформлення обставин отримання травми в інший передбачений законом спосіб, це свідчить про бездіяльність відповідача та порушення прав позивача. Відповідач помилково тлумачить позовні вимоги, зазначаючи, що позивач наполягає виключно на застосуванні Інструкції №332. Натомість позовні вимоги спрямовані на скасування незаконно призначеного службового розслідування та скасування незаконного наказу за його результатами; зобов`язання відповідача належним чином оформити обставини отримання травми.
За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 01.03.2022 року по 19.01.2024 року.
Як зазначає позивач, 04.09.2022 року у результаті несення військової служби ОСОБА_1 переніс вибухову травму.
14.09.2023 року ОСОБА_1 подано на ім`я командира рапорт, в якому зазначено, що по розташуванню пункту передачі машин ремонтної роти в районі ст. Березнегувате Миколаївської області під час виконання евакуації військовослужбовців ремонтної роти та техніки у наслідок ракетного удару по ангару 04.09.2022, було здійснено другий ракетний удар по сусідньому ангару. В цей час він знаходився неподалік другого ангару. Після проведення всіх евакуаційних робіт по особовому складу та техніці, він повернувся на місце розташування ремонтної роти. На ранок 05.09.2022 звернувся до медичної роти за допомогою. Довідка про обставини поранення (травми, контузії) не видавалась.
Командиром ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт щодо проведення службового розслідування відповідно до рапорту ОСОБА_1 .
Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 1291 від 15.09.2023 року про призначення службового розслідування згідно рапорту щодо травмування ОСОБА_1 
20.11.2023 року було призначено нове службове розслідування щодо травмування ОСОБА_1 , яке не було закінчено у визначений термін.
22.01.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 116, згідно якого 
1. Службове розслідування, призначене відповідно до командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 внаслідок ракетного удару» № 1623 від 15.11.2023 (з адміністративно-господарської діяльності), вважати не завершеним.
2. Вважати таким, що втратили чинність:
наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 внаслідок ракетного удару» від 15.11.2023 № 1623 (з адміністративно-господарської діяльності);
наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 внаслідок ракетного удару» від 15.11.2023 № 1291 (з адміністративно-господарської діяльності).
3. Призначити службове розслідування, проведення якого доручити командиру ремонтного взводу ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_6 .
22.02.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено акт службового розслідування, згідно якого у ході проведення службового розслідування було встановлено наступне:
факт звернення майора ОСОБА_3 05.09.2022 до медичного пункту зі скаргою на підвищення артеріального тиску підтверджено;
факт звернення майора ОСОБА_3 05.09.2022 до медичного пункту зі скаргою на стан здоров`я у зв`язку з отриманням травми не підтверджується наявними документами та показами медичних працівників;
первинна медична карта (форма 100) 05.09.2022 на майора ОСОБА_3 не оформлювалась у зв`язку з відсутністю скарги на отримання травми;
пояснення офіцера медичної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_7 в частині можливого отримання травми майором ОСОБА_8 не беруться до уваги, оскільки являються лише його припущенням і жодним чином не підтверджують факт травмування;
пояснення старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_9 про отримання майором ОСОБА_8 акубаротравми не беруться до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час проведення службового розслідування.
Підстави для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) майору ОСОБА_10 відсутні у зв`язку недоведеністю факту травмування 04.09.2022. 

23.02.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 278, згідно якого вирішено:
1. Вважати службове розслідування завершеним.
2. Матеріалами службового розслідування одержання травми майором ОСОБА_8 не підтверджено.
Позивач, вважаючи накази відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною першою статті 1, частиною першою статті 2, статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) в якому пунктом 21.25 визначено, що для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), надаються такі документи (засвідчені копії документів): довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).
Формою довідки про обставини травми, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що її підписує командир військової частини.
За змістом статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі також Статут), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Крім того, статтями 58, 59 Статуту передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.
Статтею 255 Статуту передбачено, що військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
Стаття 260 Статуту визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 № 901.
Відповідно до пункту 9 цього Порядку військова частина протягом одного календарного дня розглядає отримані від закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи і за результатами їх розгляду надсилає через систему електронного документообігу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який зазначено в рапорті військовослужбовця, або закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, документи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 5 цього Порядку (зокрема, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) надсилається військовою частиною військовослужбовцю за його зверненням на зазначену ним адресу та у разі потреби до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного в його рапорті, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що довідка про обставини травми формується начальником медичної служби та затверджується підписом командира військової частини на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
При цьому, процес оформлення довідки про обставини травми може ініціювати як командуванням військової частини на підставі рапорту командирів або медичних документів, так і сам військовослужбовець шляхом подання відповідного рапорту, якщо раніше таке питання не було порушене командуванням.
Конкретного строку, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний звернутися до військової частини для отримання довідки про обставини поранення, контузії або іншої травми наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 не встановлює.
Таким чином, суд дійшов висновку, що звернення за довідкою може відбутися у будь-який час після отримання поранення, і таке звернення не може бути визнане несвоєчасним або необґрунтованим, а відсутність довідки не є провиною військовослужбовця.
Судом встановлено, що 14.09.2023 року ОСОБА_1 подав на ім`я командира рапорт, в якому зазначив, що по розташуванню пункту передачі машин ремонтної роти в районі ст. Березнегувате Миколаївської області під час виконання евакуації військовослужбовців ремонтної роти та техніки у наслідок ракетного удару по ангару 04.09.2022, було здійснено другий ракетний удар по сусідньому ангару. В цей час він знаходився неподалік другого ангару. Після проведення всіх евакуаційних робіт по особовому складу та техніці, він повернувся на місце розташування ремонтної роти. На ранок 05.09.2022 звернувся до медичної роти за допомогою.
За результатами розгляду рапорту, 23.02.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 278, згідно якого вирішено:
1. Вважати службове розслідування завершеним.
2. Матеріалами службового розслідування одержання травми майором ОСОБА_8 не підтверджено.
В наказі зазначено, що відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування ОСОБА_3 внаслідок ракетного удару» від 24.01.2024 № 116, щодо травми майора на підставі рапорту командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 від 21.01.2024 № 1340 щодо призначення повторного службового розслідування за рапортом начальника відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 15.11.2023 № 35560 та рапортом колишнього заступника командира батальйону з морально- психологічного забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 14.09.2023 № 30245, командиром ремонтного взводу ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 було проведено службове розслідування. 
У ході проведення службового розслідування було встановлено наступне:
факт звернення майора ОСОБА_3 05.09.2022 до медичного пункту зі скаргою на підвищення артеріального тиску підтверджено;
факт звернення майора ОСОБА_3 05.09.2022 до медичного пункту зі скаргою на стан здоров`я у зв`язку з отриманням травми не підтверджується наявними документами та показами медичних працівників;
первинна медична карта (форма 100) 05.09.2022 на майора ОСОБА_3 не оформлювалась у зв`язку з відсутністю скарги на отримання травми; 
підстави для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) майору ОСОБА_10 відсутні у зв`язку з недоведеністю факту травмування 04.09.2022.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 85, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до п.1 розділу ІІ. Підстави призначення та предмет службового розслідування Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608), службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Пунктом 5 розділу І Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі - Інструкція №332).
Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами).
Таким чином, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція №332.
При цьому, порядок призначення та проведення спеціального розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців, визначений розділом ІІІ Інструкції №332.
Однак, відповідачем за фактом отримання травми позивачем не застосовано положення розділу ІІІ Інструкції №332 та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вказаною інструкцією документів за результатами спеціального розслідування, яке мало бути проведене.
Суд зазначає, що законодавством встановлено чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями у Збройних силах України.
Однак, незважаючи на те, що позивач посилався на отримання травми під час захисту України у вересні 2022 року, жодних заходів щодо належного розслідування факту отримання позивачем травми та складання довідки про обставини отримання травми Військовою частиною НОМЕР_1 у встановленому законодавством порядку не вжито.
За таких підстав, накази від 24.01.2024 №116 та від 23.02.2024 №278 прийняті військовою частиною НОМЕР_1 в порушення зазначених нормативних актів, а тому підлягають скасуванню.
При цьому, враховуючи порушення відповідачем процедури проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва), з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на проведення розслідування та складення довідки за його результатами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання 04.09.2022 року ОСОБА_1 травми під час проходження військової служби в районі ст. Березнегувате Миколаївської області та вирішити питання щодо видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 №116 від 24.01.2024 “Про призначення службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_2 внаслідок ракетного удару” та №278 від 23.02.2024 “Про результати службового розслідування щодо травми майора ОСОБА_3 ”;
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання 04.09.2022 року ОСОБА_1 травми під час проходження військової служби в районі ст. Березнегувате Миколаївської області та вирішити питання щодо видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.