Справа № 712/6432/26
Провадження № 2/712/3951/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – Пересунька Я.В., 
при секретарі – Руденко А.В., 
за участю представника позивача – адвоката Шульги П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зняття арешту з нерухомого майна -
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1.1. У травні 2026 року адвокат Шульга П.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме з будинку (домоволодіння), адреса: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 5079842; зареєстровано: 06.06.2007 10:48:28 за №5079842 реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, 560-7, 15.04.2003, Державна виконавча служба Придніпровського р-ну, м. Черкаси, Гайдар, вх.658; власник – ОСОБА_2 .
1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до довідки приватного нотаріуса ЧМНО Сопільняк А.О. від 29 вересня 2025 року № 220/01-16 ОСОБА_1 є дочкою та спадкоємцем померлого ОСОБА_2 . 
1.3. Нотаріус повідомила, про наявний арешт на будинок (домоволодіння), адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер обтяження 5079842, зареєстровано 06 червня 2007 року, підстава обтяження: постанова, 560-7, 15 квітня 2003 року, Державна виконавча служба Придніпровського р-ну, м. Черкаси, Гайдар, вх. 658; власник – ОСОБА_2 , 1948 р.н. 
1.4. Позивач звернулася до Другого ВДВС у місті Черкаси із заявою про зняття арешту з майна. 
1.5. 14 листопада 2025 року надійшла відповідь, що неможливо ідентифікувати виконавче провадження, відсутня постанова про накладення арешту на майно, відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 . 
1.6. 23 лютого 2026 року позивач звернулася із заявою від 19 лютого 2026 року до Черкаського обласного державного нотаріального архіву про надання постанови 560-7 від 15 квітня 2003 року Державної виконавчої служби Придніпровського р-ну м. Черкаси, Гайдар, вх.658. У результаті чого, отримано вищезазначену постанову. Згідно цієї постанови, стягувач є ДП «Черкаська ТЕЦ» при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 1915 від 12 вересня 2002 року. Згідно резолютивної частини постанови накладено арешт на майно ОСОБА_2 , 1947 р.н.
1.7. 10 березня 2026 року представник позивача звертався до Другого ВДВС у місті Черкаси із заявою про зняття арешту з майна. 
1.8. Із відповіді ВДВС від 26 березня 2026 року встановлено, що на домоволодіння накладено арешт, однак у відділі не виявлено виконавчих проваджень щодо боржника « ОСОБА_2 ». Також вказано, що номер постанови про арешт майна боржника від 15 квітня 2003 року не відповідає номеру виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт; матеріали виконавчого провадження знищено, тому зняття арешту з майна є неможливим. 
1.9. Представник позивача ознайомився з архівною справою № 2-1915/02 у Придніпровському районні м. Черкаси та отримав рішення від 23 липня 2002 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ» 1 086 грн 38 коп. Як повідомили в суді, інші матеріали знищені за строками зберігання. 
1.10. Наявність арешту на об`єкт обтяження обмежує позивача у прийнятті спадщини після ОСОБА_2 . 
1.11. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 4759755722 від 06.05.2026, арешт на спадкове майно зберігається, об`єкт обтяження - будинок (домоволодіння), адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер обтяження 5079842, зареєстровано 06 червня 2007 року, підстава обтяження: постанова, 560-7, 15 квітня 2003 року, Державна виконавча служба Придніпровського р-ну, м. Черкаси, Гайдар, вх.658; власник – ОСОБА_2 . 
1.12. Згідно вказаної інформації ОСОБА_2 є власником 33/1000 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення суду, 2-2918-99, 14 квітня 1999 року, Соснівський районний суд.
1.13. 03 червня 2026 року представником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові.
1.14. Відзив обґрунтовано тим, що Другий ВДВС є правонаступником прав та обов`язків відповідного органу ДВС.
1.15. Перевіркою АСВП не виявлено виконавчих проваджень у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо боржника ОСОБА_2 . 
1.16. Однак було встановлено, що на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт постановою 560-7 ,від 15 квітня 2003 року Державною виконавчою службою Придніпровського району, де боржником виступає ОСОБА_2 . 
1.17. У посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутня можливість ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт боржника від 15 квітня 2003 року не відповідає номеру виконавчого провадження в межах якого накладався арешт, а матеріали виконавчих проваджень знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. 
1.18. Крім того, порядок накладення арешту на майно боржника в даний період передбачав використання бланків суворої звітності з подальшим направленням для виконання до відповідних органів, які на той час здійснювали реєстрацію обтяжень майна боржника. 
1.19. На підставі вищевикладеного, у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутня можливість для зняття арешту з майна згідно постанови 560-7, від 15 квітня 2003 року.
1.20. Відзиву на позов від відповідача ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до суду не надходило.
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 18 травня 2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
2.2. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шульга П.М. позов підтримав.
2.3. Представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд проводити без його участі.
2.4. Представник ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 
3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
3.6. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
3.7. Згідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
3.8. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
3.9. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
3.10. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
3.11. Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
3.12. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
3.13. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. 
3.14. Згідно ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 
3.15. Частина 1 статті 59 Закону передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
3.16. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З набуттям 05.10.2016 року чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», у разі смерті боржника виконавець зобов`язаний закінчити виконавче провадження та надіслати виконавчий документ разом із постановою до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав.
3.17. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
4. Фактичні обставини, встановлені судом
4.1. Судом установлено, що відповідно до довідки приватного нотаріуса ЧМНО Сопільняк А.О. від 29 вересня 2025 року № 220/01-16 ОСОБА_1 є дочкою та спадкоємцем померлого ОСОБА_2 . 
4.2. При зверненні спадкоємця ОСОБА_1 за отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_2 , нотаріусом виявлено арешт на будинок (домоволодіння), адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер обтяження 5079842, зареєстровано 06 червня 2007 року, підстава обтяження: постанова, 560-7, 15 квітня 2003 року, Державна виконавча служба Придніпровського р-ну, м. Черкаси, Гайдар, вх. 658; власник – ОСОБА_2 , 1948 р.н. 
4.3. Із відповіді Другого ВДВС у місті Черкаси від 14 листопада 2025 року вбачається, що неможливо ідентифікувати виконавче провадження, відсутня постанова про накладення арешту на майно, відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 . 
4.4. 23 лютого 2026 року позивач звернулася із заявою від 19 лютого 2026 року до Черкаського обласного державного нотаріального архіву про надання постанови 560-7 від 15 квітня 2003 року Державної виконавчої служби Придніпровського р-ну м. Черкаси, Гайдар, вх.658, після отримання якої встановлено, що стягувачем у ній вказано ДП «Черкаська ТЕЦ» при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1915 від 12 вересня 2002 року. Згідно з резолютивної частини постанови накладено арешт на майно ОСОБА_2 , 1947 р.н.
4.5. Із відповіді ВДВС від 26 березня 2026 року встановлено, що на домоволодіння накладено арешт, однак у відділі не виявлено виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_2 , а номер постанови про арешт майна боржника від 15 квітня 2003 року не відповідає номеру виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт; матеріали виконавчого провадження знищено. 
4.6. Судом також встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 липня 2002 року у справі № 2-1915/02 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДП «Черкаська ТЕЦ» 1 086 грн 38 коп. 
4.7. У відзиві на позов представник ПрАТ «Черкаське хімволокно» зазначив, що станом на травень 2026 року до позивача відсутні претензії щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 23 липня 2002 року у справі № 2-1915/02.
5. Оцінка Суду
5.1. Способом захисту права власника арештованого майна є зняття арешту з майна; при цьому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна не пов`язано з правомірністю такого арешту.
5.2. Оскільки подальше існування обтяження будинку за адресою: АДРЕСА_1 – обмежує позивача права вступити у спадщину після смерті батька, а за даними Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України неможливо ідентифікувати під час виконання якого саме виконавчого документу накладено вказане обтяження у виді арешту, то суд вважає, що вичерпано всі можливості встановити обставини накладення оскаржуваного обтяження у виді арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 .
5.3. З огляду на викладене, а також беручи до уваги ті обставини, що оспорюване обтяження у виді арешту нерухомого майна існує більше 23 років; інші відкриті виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 відсутні, а ПрАТ «Черкаське хімволокно» не має претензій до спадкодавця позивачки, то суд робить висновок про обґрунтованість її позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України,  -
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 – задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з будинку (домоволодіння), адреса: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 5079842; зареєстровано: 06.06.2007 10:48:28 за №5079842 реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, 560-7, 15.04.2003, Державна виконавча служба Придніпровського р-ну, м. Черкаси, Гайдар, вх.658; власник – ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складання його повного тексту, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПОУ: 00204033, юридична адреса: 18028, м. Черкаси, пр. Хіміків, 76;
Повний текст рішення суду складено 15 червня 2026 року.
Суддя: Я.В. Пересунько