Справа № 420/7903/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання п протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) додаткової винагороди, передбачену постановою КМУ № 168, у розмірі 100 000 гривень з вересня 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити доплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) додаткової винагороди, збільшену до 100 000 гривень, передбачену постановою КМУ № 168, з вересня 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової допомоги для оздоровлення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ). Однак, всупереч покладеним на відповідача обов`язкам, позивачу не нарахована додаткова винагорода відповідно до Постанови №168 в розмірі 100 000 грн за безпосередню участь в бойових діях та відповідних заходах. Позивач вважає, що порушено його право на належне грошове забезпечення як військовослужбовця, а саме: здійснено виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30000,00 грн., замість передбачених постановою КМУ № 168, з вересня 2025 року – 100000,00 грн.
15.04.2026 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до вимог розділу XXXIV Порядку №260 командиром медичної роти військової частини НОМЕР_1 протягом вересня 2025 року - березня 2026 року подавались рапорти про виплату додаткової винагороди особовому складу медичної роти військової частини НОМЕР_1 , зокрема старшому лейтенанту ОСОБА_1 , у розмірі 30000 грн, пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України: охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів (у тому числі із забезпечення функціонування системи зв`язку, експлуатаційно-технічного обслуговування, логістичного, медичного забезпечення, підтримки), та на підставі БР Головнокомандувача ЗС України від 02 лютого 2025 року №;2249, БР 30 корпусу Морської піхоти від 02 лютого 2025 року №БР-4т/ НОМЕР_4 , бойового наказу командира НОМЕР_5 окремої бригади берегової оборони від 19 лютого 2025 року №1т, бойового наказу тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 22 листопада 2025 року №73/ВРСО/367т. Окремо звертаємо увагу суду, що Позивач у листопаді 2025 року перебував у частині щорічної основної відпустки з 01 листопада 2025 року по 15 листопада 2025 року, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 листопада 2025 року №316 (витяг з наказу -додається) та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 листопада 2025 року №331 (витяг з наказу - додається). Отже, додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях нарахована за періоди з 16 листопада 2025 року по 30 листопада 2025 року. Звертаємо увагу, що у рапортах командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди особовому складу медичної роти військової частини НОМЕР_1 , які були подані у вересні 2025 року - березні 2026 року підставою зазначались саме завдання, за які, згідно з Постановою №168 виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 на місяць, пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань. В період з вересня 2025 року по березень 2026 року Позивачу виплачувалась передбачена п. 1 Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Позивачем не наведено аргументів і не надано доказів того, що Відповідачем неправильно розраховано додаткову винагороду у збільшеному розмірі (до 100 000 грн) за вказаний період, зокрема щодо її визначення пропорційно часу участі Позивача у відповідних діях та заходах. Саме лише перебування Позивача на території Херсонської області, Херсонського району, Херсонської міської територіальної громади у спірний період не є підставою для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі. За періоди вересень 2025 року, жовтень 2025 року, листопад 2025 року, грудень 2025 року, січень 2026 року, лютий 2026 року та березень 2026 року Позивачем не надано жодних доказів його безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах проведення воєнних (бойових) дій в період здійснення зазначених заходів, які б слугували підставою для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі до 100 000 грн.
08.05.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив вякій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини справи.
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом в НОМЕР_5 окремій бригаді морської піхоти 30 корпусу МП ВМС ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.04.2025 року №109, лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , начальника лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) №276 від 10 квітня 2025 року на посаду командира медичної роти військової частини НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , ШПК “майор медичної служби" вважати таким, що з 12 квітня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2025 року №361, вважати такими, що вибули зі складу сил і засобів військової частини: 12.2. У частину щорічної основної відпустки, відповідно до пункту 18 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей": лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 до міста Львів терміном на 17 діб (з урахуванням 2 днів для проїзду до місця проведення відпустки та назад) з 13 грудня 2025 року по 29 грудня 2025 року. Зняти з котлового забезпечення з 14 грудня 2025 року. 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2025 року №379, вважати такими, що прибули до складу сил та засобів військової частини та приступили до виконання своїх посадових обов`язків з частини щорічної основної відпустки: 30 грудня 2025 року старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 . Зарахувати на котлове забезпечення з 31 грудня 2025 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2026 року №67, старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 20 лютого 2026 року №64 на посаду командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 27 лютого 2026 року справи та посаду здав, 28 лютого 2026 року нову посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Встановити посадовий оклад згідно тарифного розряду 20 у сумі 4510 грн, ВОС-9001013, шпк “майор медичної служби".
Відповідно до довідки про розмір нарахова ованого та виплаченого грошошового забезпечення ОСОБА_1 з вересня 2025 року по лютий 2026 року виплачувалася додаткова винагорода передбачена ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 в розмірі 30000 грн., та за вересень-жовтень 2025 року у розмірі – 100 000 грн.
Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень з вересня 2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина перша статті 6, частина перша статті 14 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон № 661-IV) визначає, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі статтею 16 цього Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За приписами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжується.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 168, пунктом 1-1 якої установлено, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Пунктом 2 розділу XXXIV Положення №260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): 
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Згідно з п.3 розділу XXXIV Положення №260, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
У відповідності до п.4 розділу XXXIV Положення №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Так, пунктами 9-10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Висновки суду.
Відповідно до висновків Верховного Суду у справі №640/13029/22, додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
Суд зазначає, що ключовим правовим питанням, щодо якого виник спір, є наявність підстав для виплати ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1-1 Постанови № 168, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року включно.
Виходячи зі змісту наведених норм, суд вказує, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень виплачується медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення), які виконують бойові (спеціальні) завдання у районах ведення воєнних (бойових) дій.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів командирів, які видаються до 5 числа поточного місяця, на основі даних про виконання завдань (бойових, спеціальних).
На підставі рапортів командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2025 року, 01.11.2025 року, 01.12.2025 року, 01.01.2026 року, 05.02.2026 року та 05.03.2026 року та на підставі БР Головнокомандувача ЗСУ від 02.02.2025 №2249, БР 30 корпусу МП від 02.02.2025 №БР-41/A2022, БН командира 34 обрбо від 19.02.2025 №1т, БР ТГр "Грім" від 02.02.2025 №73/BPCO/40т, БН ТГр "Грім" від 16.07.2025 №73/BPCO/264т, БН ТГр "Грім" від 22.11.2025 №73/ВРСО/367т за періоди з 01.09.2025 року по 28.02.2026 року особовому складу медичної роти виплачена додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень, пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України: охорона, оборона та всебічне забезпечення розгорнутих пунктів управління та їх елементів (у тому, числі із забезпечення функціонування системи зв`язку, експлуатаційно-технічного обслуговування, логістичного, медичного забезпечення, підтримки).
Відповідно до п. 9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.
Зазначене положення узгоджується зі змістом пункту 1-2 Постанови №168, яким також передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Так, на виконання вищевказаних вимог, командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано накази про виплату додаткової винагороди, зокрема, військовослужбовцям медичної роти військової частини НОМЕР_1 : № 1643 від 05.10.2025 року, № 1915 від 05.11.2025 року, №2149 від 05.12.2025 року, №21 від 05.01.2026 року, № 227 від 05.02.2026 року, №55 від 07.03.2026 року.
Так, відповідно до довідки про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення вбачається, що позивачу у жовтні 2025 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 21000,00 грн. та 30000,00 грн. за вересень 2025 року, у листопаді 2025 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 21290,32 грн. та 29032,26 грн. за жовтень 2025 року, у грудні 2025 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн. за листопад 2025 року, у січні 2026 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 13548,39 грн. за грудень 2025 року, у лютому 2026 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн. за січень 2026 року, у березні 2026 року виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн. за лютий 2025 року, пропорційно дням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Згідно із роз`ясненнями Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.04.2023 року №423/1932, додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень за період виконання бойових (спеціальних) завдань виплачується: 1) за умови обов`язкового перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме за період виконання бойових (спеціальних) завдань (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів, ведення повітряного бою;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
медичному персоналу медичних частин та підрозділів.
Як встановлено судом та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, Херсонська міська територіальна громада з 01.05.2023 року входить до переліку територій активних бойових дій.
Також безпосереднє виконання бойових (спеціальних) завдань позивачем, визначені бойовими наказами (розпорядженнями) командира медичної роти в/ч НОМЕР_1 : №2589дск від 01.09.2025 року, №2768дск від 21.09.2025 року, №2891дск 01.10.2025 року, №2923дск від 05.10.2025 року, №3174дск від 01.11.2025 року, №3519дск від 01.12.2025 року, 40дск від 01.01.2026 року, №353дск від 01.02.2026 року, а також журналами бойових дій медичної роти Військової частини НОМЕР_1 .
Підсумовуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд вважає, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у спірному періоді з 01.11.2025 року по 28.02.2026 року з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, як такий, що брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконував бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення).
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, суд зазначає наступне.
Так, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
У розумінні Закону №2050-ІІІ заробітна плата (грошове забезпечення) є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду.
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Використане у статтях 3, 4 Закону №2050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2020р. у справі №240/11882/19 дійшов висновку, що зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Тому у випадку не нарахування та не виплати відповідачем сум грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом або судовим рішенням обов`язку здійснити виплату належних сум.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Військовою частиною, на виконання рішення суду у цій справі ще не здійснено виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 збільшеної до 100 000 гривень, а відтак, позивач не набув права на компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про передчасність позовних вимог у вказаній вище частині, а тому такі задоволенню не підлягають.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст.ст.6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання п протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 зниженого розміру додаткової винагороди (30 000 грн.), передбаченої пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.11.2025 року по 28.02.2026 року за час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної та виконував бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення).
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. передбаченої пунктом 1 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.11.2025 року по 28.02.2026 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко