Справа № 697/1282/26 
Провадження № 1-кп/697/182/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань – ОСОБА_2 
розглянувши у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників справи, кримінальне провадження № 12026255340000057 від 04.05.2026 за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ліпляве Канівського району Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, незаміжньої, групи інвалідності не має, учасником бойових дій, особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС не являється, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , наприкінці серпня 2025 року, більш точної дати та часу не встановлено, перебуваючи у яру, що по вул. Сосновій в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, більш точної адреси не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбала шляхом зривання декілька верхівкових частин рослини коноплі.
В подальшому, діючи умисно, протиправно, перенесла вищевказані верхівкові частини рослин коноплі за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_2 , де висушила їх та подрібнила шляхом перетирання руками, після чого отриману суху речовину, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено – канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 7.34 г, помістила до паперового згортку, який у подальшому поклала до кишені власної кофти, чим продовжила незаконне зберігання без мети збуту за місцем свого проживання для власного вживання.
Після чого, а саме 04.05.2026, одягнувши на себе вищевказану кофту, усвідомлюючи обставину знаходження в кишені поміщеного раніше паперового згортку з наркотичним засобом, обіг якого обмежено – канабіс, чим продовжила його зберігання при собі без мети збуту для власного вживання та направилась до будинку АДРЕСА_3 , де в подальшому об 11:40 год. була затримана працівниками поліції в порядку ст. 298-2 КПК України та у ході проведення особистого обшуку у затриманої ОСОБА_3 було виявлено та вилучено вищевказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс.
Тим самим, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника – ОСОБА_4 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженими правами на апеляційне оскарження, та згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується її заявою від 22.05.2026 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 обізнана зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченої, тяжкість скоєного кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала повністю, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Відповідно до довідки головного лікаря КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області від 11.05.2026 № 588/01-03, ОСОБА_3 перебувала на обліку у лікаря-нарколога з 2010 по 2018 роки. За медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
Одночасно судом враховується те, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, пробаційний нагляд, обмеження волі.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачена ОСОБА_3 має стабільні та достатні джерела доходу, які б надавали можливість сплатити штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, суд вважає призначення покарання у виді штрафу недоцільним.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 не працює, відповідно до ст. 57 КК України призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим.
Натомість призначення покарання у виді обмеження волі є занадто суворим покаранням для обвинуваченої та не відповідатиме принципу індивідуалізації.
Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій міру покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, оскільки саме ця міра покарання з урахуванням обставин даного кримінального провадження буде достатньою для її виправлення та перевиховання і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та надасть можливість останній довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів СЕ-19/124-26/5695-НЗПРАП від 11.05.2026 – 1925,44 грн. необхідно стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався, підстав для його застосування судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376, 381, 382 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити їй покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 до пробаційного нагляду такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено – канабіс масою в перерахунку на суху речовину 7.34 г – яку передано до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області – знищити;
- СD-R диск із відеозаписом проведення слідчої дії, який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів СЕ-19/124-26/5695-НЗПРАП від 11.05.2026 у сумі 1925 грн. 44 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять гривень, 44 копійки).
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Головуючий ОСОБА_1