Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2452/25
Провадження № 2/382/300/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нарольського М. М.,
при секретарі Матвієнко Ю. Л.,
за участю (13.05.2026) представника позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Бойко Є. В. (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу№ 382/2452/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 177 186,23 грн.
Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 15 квітня 2009 року стягуються щомісячно на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 31.03.2009 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду позивачкою був отриманий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання Яготинському відділу ДВС у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а в подальшому було направлено за місцем проживання боржника до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві. Однак, відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти, які присуджені вищевказаним рішенням суду та допустив утворення заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, відтак позивачка вважає за необхідне стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідач не здійснював та не здійснює ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості боржника по аліментах станом на 20 серпня 2025 року заборгованість відповідача – ОСОБА_3 по аліментам становить 581 433, 73 грн. У добровільному порядку відповідач – ОСОБА_3 - не бажає сплачувати борги по аліментам та неустойку. Доказів, які б підтверджували неплатоспроможність ОСОБА_3 по сплаті заборгованості по аліментам за вищевказаний період, відповідач працівникам відділу ДВС не надавав, тому вважає, що підстави для звільнення його від сплати неустойки у суду відсутні. Зазначила, що сума неустойки (пені) за період з 31.03.2009 по 31.07.2025 становить 177 186, 23 грн. У зв`язку з цим неустойка (пеня), що підлягає стягненню з відповідача становить 177 186, 23 грн. Крім цього, позивачка просила стягнути витрати на правничу допомогу.
Ухвалою від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 12 січня 2026 року підготовче засідання закрите, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.
Представник відповідача подав відзив, відповідно до якого просить відмовити в позові повністю, оскільки вина відповідача у несплаті аліментів за виконавчим листом відсутня, оскільки він не знав про відкриття виконавчого провадження, проживив за іншою адресою, неодноразово звертався до органу виконання з метою надання довідок про заробітну плату для здійснення відрахувань, оскільки був офіційно працевлаштований на різних підприємствах; протягом усіх цих років відповідач постійно дбав про дитину та забезпечував її необхідним (придбання необхідних речей (одягу, взуття), фінансовому забезпеченні зборів дитини до школи (купівля шкільної форми, необхідного приладдя), а також у придбанні інших необхідних речей для дитини), а тому вважав що цієї матеріальної допомоги та його безпосередньої участі у забезпеченні потреб дитини достатньо; обов`язок зі сплати нарахованої пені не може бути покладений на відповідача, оскільки виникнення основної заборгованості, що стала підставою для нарахування пені, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виною бездіяльністю органу примусового виконання. Також відповідач зазначає, за результатами проведеного перерахунку, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчоу провадженні, були змінені розмір доходу боржника за період з 2009 року по теперішній час, сума аліментів, яка підлягає стягненню, та сукупний розмір заборгованості відповідно; оскільки розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який міститься у позовній заяві позивача, грунтується на невірних вихідних даних, він є помилковим та необґрунтованим.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області № 2-276/2009 від 15 квітня 2009 року стягуються щомісячно на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 31.03.2009 року і до повноліття дитини. 
Яготинським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 2-276/09 від 15.04.2009, який пред`явлений до примусового виконання Яготинському відділу ДВС у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відкрито виконавче провадження № 16307792.
16.02.2011 виконавчий лист № 2-276/2009 направлено до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції виконавчий лист прийнято до примусового виконання та відкрито виконавче провадження № 24503397.
У відповідності до розрахунків заборгованості по аліментам від 20.08.2025, виданих Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції України, заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з квітня 2009 по липень 2025 року включно складає 581 433,73 грн.
Представником позивача в позовній заяві наведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, у відповідності з яким за період з квітня 2009 по 31.07.2025 пеня (неустойка) за прострочення плати аліментів складає 177 186, 23 грн.
Відповідно до паспортних даних відповідач ОСОБА_3 неодноразово змінював місце проживання та з 15.04.1997 по 31.11.2010 був зареєстрований Яготинським РВ ГУМВС України в Київській області по АДРЕСА_1 . З 23.12.2010 по 26.05.2011 Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_2 . З 11.06.2011 по 28.11.2019 відповідач був реєстрований по АДРЕСА_1 , а з 21.12.2019 зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 значиться в АДРЕСА_3 .
11.05.2023 Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) (ВП 5338166) за виконавчим листом Яготинського районного суду Київської області № 382/1051/14-ц від 21.02.2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 який працює ТОВ «Інтеркабель Київ» ЄДРПОУ 32739864.
Державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції 16.02.2011 відкрито виконавче провадження № 24503397 на підставі виконавчого документу № 2-276 виданого 15.04.2009 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх доходів.
01.03.2018 Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментам, який станом на 01.03.2018 склав 150 278,61 грн.
12.03.2018 Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, накладено арешт на майно боржника, які скасовано 15.08.2018, постановою старшого державного виконавця та виключено відомості про ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників.
14.09.2018 Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментам, який станом на 01.09.2018 склав 170 540,86 грн.
Постановою Головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві на ОСОБА_3 у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів боржником в розмірі 170 540,86, що перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено штраф на користь стягувача у розмірі 85270,43 грн. що становить 50 % від наявної заборгованості.
Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України від 10.06.2024 на запит державного виконавця, ОСОБА_3 станом на 01.03.2024 перебуває на обліку, як особа, яка отримує заробітну плату/дохід застрахованої особи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеркабель Київ», яке розташоване по АДРЕСА_4 .
Згідно інформації наданої ТОВ «Оптирент» від 09.12.2025 у період роботи ОСОБА_3 (2021-2022) до ТОВ «Оптирент» код ЄДРПОУ 43791167 не надходила постанова державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника – ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження № 24503397 для здійснення утримання аліментів із заробітної плати на утримання дочки ОСОБА_4 .
Державною податковою службою України, на запит Святошинського ВДВС у місті Києві КМУМЮУ, надано відомості про джерела та/або суми доходів за податковим номером боржника 3206804755 з 2019 по 2023р.р. включно.
Головним державним виконавцем Мелькову С. Ю., за його зареєстрованим місцем проживання, направлено виклик про прибуття до державного виконавця на 26.06.2024, а також зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу, заходи, що вживаються з метою його виконання, роз`яснено обов`язок повідомляти про повне чи часткове самостійне виконання рішення та обставини, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки чи розстрочки виконання, зміну способу та порядку виконання рішення. Зміну місця проживання чи перебування, а також про зміну роботи. Також роз`яснено настання відповідальності за умисне невиконання рішення суду.
Постановою Головного державного виконавця від 03.09.2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші, на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_5 .
Державною податковою службою України, на запит Святошинського ВДВС у місті Києві КМУМЮУ, надано відомості про джерела та/або суми доходів за податковим номером боржника 3206804755, який належить ОСОБА_3 з другого кварталу 2010 року по другий квартал 2025 року включно.
27.10.2025 позивачка ОСОБА_2 в особі представника адвоката Вак О. В. звернулась до Святошинського відділу ДВС із заявою про направлення на примусове виконання за місцем роботи боржника постанови про звернення стягнення на заробітну плату з метою примусового виконання, стягнення проводити з урахуванням боргу в межах 70 відсотків від доходів боржника.
Представник боржника Мелькова С. Ю. звернувся до на запит Святошинського ВДВС у місті Києві КМУМЮУ із заявою про долучення до матеріалів виконавчого провадження довідки про відрахування із його заробітної плати аліментів за період з березня 2017 по грудень 2018 р.р., довідку ОК-5, яка містить відомості за звітні місяці в які виникла заборгованість ОСОБА_3 за період з 2006 по 2024 р.р., а також просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 24503397.
Постановою Головного державного виконавця на запит Святошинського ВДВС у місті Києві КМУМЮУ від 11.12.2025 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 який працює в ТОВ «Інтеркабель Київ» код ЄДРПОУ 32739864, що знаходиться село Дмитрівка, Бучанський р-н., Київська область, вулиця Садова, 2; поштова адреса м. Київ, проспект Перемоги, 128/2 а/с 71.
Заборгованість ОСОБА_3 відповідно до розрахунку Головного державного виконавця Абакумової Н. І. від 06.04.2026 року станом на липень 2025 становить 278589,52 грн.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).
Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, справедливий, відкритий і швидкий розгляд.
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Виходячи з цього, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Таким чином, у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі № 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі № 372/264/15-ц.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
При прийнятті цього судового рішення судом також враховані висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 щодо настання відповідальності у виді неустойки (пені) у платника аліментів за прострочення їх сплати лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти до повноліття дитини, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.
Доводи сторони відповідача про те що він не знав про відкриття виконавчого провадження, судом не приймаються, оскількивідповідачу було відомо про судове рішення щодо стягнення з нього аліментів, тому він повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Відповідачем не надано будь-яких доказів, що він в добровільному порядку виконував рішення суду протягом значного періоду (протягом 15 років) та сплачував аліменти на утримання дитини. Доводи відповідача, що він проживав за іншою адресою, не звільняють його від обовязку сплачувати аліменти.
Доказів, що відповідач неодноразово звертався до органу виконання з метою надання довідок про заробітну плату для здійснення відрахувань, оскільки був офіційно працевлаштований на різних підприємствах, стороною відповідача не надано. При цьому, відповідач не був позбавлений можливості самостійно звернутися за місцем роботи про відрахування аліментів з відповідною заявою.
Крім цього, суд враховує, що відповідач, починаючи з квітня 2009 року по липень 2025 року, тобто, протягом тривалого періоду (15 років) аліменти на утримання доньки не сплачував, усвідомлюючи цей факт та порушуючи таким чином норми законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, її збільшення, яку на час розгляду справи він не погасив у повному обсязі.
Доказів на підтвердження того, що протягом усіх цих років відповідач постійно дбав про дитину та забезпечував її необхідним (придбання необхідних речей (одягу, взуття), фінансовому забезпеченні зборів дитини до школи (купівля шкільної форми, необхідного приладдя), а також у придбанні інших необхідних речей для дитини), суду не надано.
Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки за прострочення ним сплати аліментів на утримання дитини, невиконуюючи рішення суду добровільно, відповідач не звертався до органу виконання судових рішень, в тому числі з метою його виконання, не сплачував аліменти самостійно та добровільно, не цікавився виконавчим провадженням, натомість виникнення основної заборгованості, що стала підставою для нарахування пені, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виною відповідача, оскільки відповідач усвідомлював необхідність сплати аліментів (виконання рішення суду), однак жодних активних дій по виконанню цього обов`язку протягом значного періоду не вчиняв.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання доньки матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 31.07.2025 складає, з урахуванням ст. 196 СК України, 177 186,23 грн. 
Відповідач запречив проти розрахунку позивача, однак власного контрозрахунку не надав.
Перевіряючи розрахунок позивача, суд не може погодитись із ним частково, та приймає до уваги доводи сторони відповідача в цій частині, оскільки сума заборгованості боржника по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки розраховувалась виключно виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, тобто без врахування розміру заробітної плати, фактично отриманої боржником відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України за період з квітня 2009 року по липень 2025 року включно, оскільки відповідач у відповідні періоди працював та одержував заробітну плату.
Перевіряючи розрахунок позивача, враховуючи, що відповідач контрозрахунку не подав, за розрахунком суду, з урахуванням останнього розрахунку заборгованості від 06.04.2026, розрахунок пені за період з квітня 2009 року по липень 2025 року включно становить 83 898,17 грн, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно.
Керуючись ст. ст. 141, 244, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 83 898,17 грн пені за прострочення сплати аліментів.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 573,51 грн судового збору.
В іншій частині в позові відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення підписано 03.06.2026.

Суддя          М. М. Нарольський