Справа №454/951/25 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2026 р. місто Сокаль 
Сокальський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого - судді                 ОСОБА_1 

за участю секретаря: ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №42024142150000045 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого с.Карів Сокальського району та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої-спеціальної, одруженого, працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 Кримінального Кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне: 

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , у березні 2024 року, діючи усупереч вимогам ст. ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки комунальної власності по АДРЕСА_2 площею 0.4050 га кадастровий номер 4624882000:11:000:0080 на території Белзької міської ради Шептицького району Львівської області, та водночас маючи у платному користуванні земельну ділянку кадастровий номер 4624882000:11:000:0054 площею 720 м.кв., розмістив на вказаних вище двох земельних ділянках піднавіс площею 0,0334 га, який знаходиться в межах охоронної зони ПЛ-10 кВ Правил охорони електричних мереж затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 №1455 (далі – Правил) та край якого знаходиться на відстані 5м. від повітряних ліній електричних мереж напругою 3-20 кВ. що суперечить п.7 Правил відповідно до якого охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки та повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки лінії від крайніх проводів за умови їх невідхиленого положення на відстань для повітряних ліній напругою 3-20 кВ - 10 метрів, що порушує охоронну зону.

Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та пояснив, що дійсно встановив піднавіс на земельній ділянці комунальної власності в с.Домашів Шептицького району.
У скоєному щиро розкаявся.

Оцінка суду
Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.197-1 КК України, оскільки він самовільно зайняв земельну ділянку в охоронній зоні. 

Призначення покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.197-1 КК України передбачає альтернативні міри покарання.
Також, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: 
ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК України є нетяжким злочином;
наслідки та обставини вчиненого злочину;
особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із застосуванням ст.75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обрано та підстав для його обрання судом не встановлено.
За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.197-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати ОСОБА_3 з моменту проголошення вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний Львівської області суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку. 

Головуючий:	ОСОБА_1