ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/874/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Погорелової О.В 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток", м. Харків 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Фліп-М", м. Харків 	
про 	стягнення коштів 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фліп-М", відповідач, в якому (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.04.2026) просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території та інших обов`язкових платежів за нежитлові приміщення 1-го поверху: 67, 70, 70а, 70б, 70в, 71 в житловому будинку загальною площею 113,3 кв.м. у розмірі 13 501,30 грн. Судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн позивач просить суд покласти на відповідача. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема, вказує на те, що у досудовому порядку між позивачем та відповідачем здійснювалося ділове листування, спрямоване на врегулювання спірних правовідносин у добровільному порядку. У межах зазначеного листування відповідач неодноразово висловлював готовність до добровільного врегулювання питання щодо сплати нарахувань, однак виключно в частині зобов`язань, що виникли після набуття ТОВ "Фліп-М" права власності на відповідне нерухоме майно та фактичного виникнення обов`язку з його утримання. Зазначене свідчить про те, що предметом спору фактично є не сам факт існування зобов`язань відповідача, а правильність їх визначення та період, за який вони нараховані. Додатковим доказом передчасності звернення до суду є також той факт, що ОСББ “Харківський маєток” не забезпечило належного виконання своїх обов`язків як управителя, зокрема не надало відповідачу можливості особисто ознайомитися з протоколами загальних зборів, кошторисами та іншою фінансово-організаційною документацією. А тому, відповідачем було подано заяву до правоохоронних органів щодо неналежного виконання покладених на позивача обов`язків. Такі дії свідчать про порушення прав відповідача як співвласника багатоквартирного будинку на отримання повної та достовірної інформації щодо діяльності об`єднання. При цьому відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов`язань і виявляв намір врегулювати спір у досудовому порядку шляхом погашення заборгованості. Надані позивачем рахунки не підтверджують однозначно розмір заявленої заборгованості та свідчать про її спірний характер і необхідність судової перевірки правильності та правомірності нарахувань.
Позивачем долучено до матеріалів справи Протокол №1 від 26.06.2015, яким визначено порядок денний щодо створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ), затвердження його статуту, обрання органів управління та уповноваженої особи для державної реєстрації. Водночас зазначений протокол не містить жодних положень щодо затвердження розміру внесків чи кошторису витрат. Також надано Протокол №2 від 19.04.2016, яким розглянуто питання функціонування консьєржа та створення грошового фонду ОСББ. Проте і в цьому протоколі відсутні будь-які відомості про затвердження кошторису або встановлення конкретних тарифів на утримання будинку. Крім того, позивачем подано Протокол №1 від 02.09.2021, яким прийнято рішення про передачу управління багатоквартирним будинком ОСББ та встановлення розміру внеску на рівні 5,19 грн за одиницю площі, з наданням правлінню повноважень щодо коригування внесків у разі зміни складових витрат. Однак навіть у цьому протоколі відсутні посилання на затверджений кошторис, який би обґрунтовував відповідний розмір внесків, а також не конкретизовано порядок та підстави їх перегляду. Водночас, жоден із зазначених протоколів не містить відомостей про наявність додатків у вигляді кошторисів, що є обов`язковими для підтвердження економічного обґрунтування встановлених тарифів.
Крім того, кошти об`єднання формуються, зокрема, за рахунок внесків і платежів співвласників, однак порядок сплати, перелік та розміри таких внесків визначаються виключно загальними зборами об`єднання відповідно до закону та статуту. Таким чином, встановлення тарифів належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників як вищого органу управління ОСББ. У свою чергу, передача таких повноважень правлінню ОСББ суперечить вимогам закону, оскільки правління є виконавчим органом і не наділене правом самостійно встановлювати або змінювати розміри внесків. Надання правлінню дискреційних повноважень щодо зміни тарифів фактично призводить до свавільного визначення розміру платежів без погодження співвласників, що порушує принципи колективного управління спільним майном. З огляду на викладене, відсутність належних рішень щодо затвердження відповідних тарифів, а також доказів їх економічного обґрунтування, свідчить про неправомірність нарахування позивачем спірних сум та є підставою для їх перерахунку або відмови у задоволенні позовних вимог у відповідній частині.
Позивач у відповіді на відзив, зокрема вказує, що твердження відповідача про те, що Правління ОСББ не мало права змінювати розмір внесків, ґрунтується на хибному тлумаченні Закону, Статуту ОСББ, Протоколів Загальних зборів та повністю спростовується матеріалами справи. Згідно з Протоколом Загальних зборів №1 від 02.09.2021, № 2 від 19.04.2016, Загальні збори реалізували свою виключну компетенцію встановили внески та затвердили механізм нарахування внесків. Зборами від 19.04.2016 було встановлено внески та їх щорічне підняття, зборами від 02.09.2021 було встановлено розмір внеску та визначено правило, у разі підвищення державних цін на складові витрат, розмір внеску підлягає пропорційному коригуванню. Приймаючи відповідні рішення (Протоколи засідань Правління від 10.06.2023 та 30.08.2025, які долучаються до матеріалів справи на спростування доводів відповідача), Правління ОСББ не встановлювало новий розмір внесків самостійно, а лише виконувало рішення Загальних зборів діючи на підставі Статуту ОСББ. Правління лише констатувало об`єктивну зміну складових витрат (підвищення ціни на електроенергію та мінімальної заробітної плати) та провело відповідне коригування за механізмом, вже затвердженим вищим органом ОСББ. У даному випадку достатньо наявності відповідних змін до Законів України та урядових постанов про зміни тарифів. Отже, зміна розміру внеску відбулася правомірно, економічно обґрунтовано та виключно в межах статутних повноважень і на виконання рішень Загальних зборів, які були прийняті до набуття ТОВ “Фліп-М” статусу співвласника.
Щодо доводів відповідача про різний розмір внесків, позивач зазначає, що розмір внеску на утримання будинку є єдиним для всіх співвласників будинку. Водночас, діючи об`єктивно та справедливо, ОСББ не включає до розрахунку для нежитлових приміщень витрати на технічне обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, оскільки фактично ці послуги відповідачу не надаються, що підтверджується затвердженими кошторисами ОСББ, які є складеними на виконання рішень органів ОСББ про встановлення внеску та коригування його вартості. Відповідно, з 2023 року внесок був 5,64 грн. за кв.м. (4,87 грн. для нежитлових приміщень), з 2025 року 6,62 грн. за кв.м. (4,96 грн. для нежитлових приміщень).
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.06.2015 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" за адресою: 61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська (колишня Першої Кінної Армії), 9.
Відповідно до п. 1 розділу 1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток", Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі — співвласники) багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинків) №9 (далі - будинок), що розташований за місцезнаходженням: Харківська область, м. Харків, вул. Гольдбергівська відповідно до Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”.
Згідно п. 1 розділу 2 Статуту, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласники дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільнот майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всі платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних послуг та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (п. 3 розділу 2 Статуту).
У п. 3 розділу 3 Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників.
За змістом п. 2 розділу 4 Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі, відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі, відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту. Загальні збори об`єднання можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна, на суму боргу.
Згідно п. 2 розділу 5 Статуту співвласник зобов`язаний, в тому числі, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Товариству з обмеженою відповідальністю "Фліп-М" належить на праві приватної власності з 29.10.2024 нежитлові приміщення 1-го поверху №№67, 70, 70а, 70б, 71 в житловому будинку літ. А-16 загальною площею 113,3 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Гольдеберівська, 9.
19.04.2016 відбулись збори ОСББ "Харківський маєток", рішення яких оформлені протоколом №2. Зборами прийнято рішення про залишення у будинку консьєржа з функцією охорони будинку. Оплату консьєржа стягувати у розмірі 35 гривень з кожної квартири. Один раз на рік плата може підвищуватись, але не більше ніж на 10 процентів. Також вирішено створити грошовий фонд ОСББ для потреб та розвитку будинку. Плату збору ухвалена у розмірі 1 гривні з одного квадратного мету. За необхідності ОСББ може підвищувати плату на 50 процентів, але не більше ніж раз на рік.
02.09.2021 відбулись збори ОСББ "Харківський маєток", рішення яких оформлені протоколом №1. Зборами прийнято рішення передати управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: м. Харків, вул. Гольдеберівська, 9 Об`єднанню співвласників. Внески на обслуговування будинку встановити у розмірі 5,19 гривень . Доручити Правлінню ОСББ регулювати внески якщо це необхідно при підвищенні державних цін на складові з яких формуються витрати на утримання будинку. Підвищення внеску може бути здійснено тільки зі згодою всіх членів.
Згідно протоколу зборів членів правління ОСББ "Харківський маєток" від 10.06.2023, вирішено підвищити внесок на утримання будинку та прибудинкової території з 01.06.2023 до 5,64 грн за 1 кв.м.
Згідно протоколу зборів членів правління ОСББ "Харківський маєток" від 30.08.2025, вирішено підвищити внесок на сервісне обслуговування будинку з 01.09.2025 до 65,00 грн з кожної квартири і кожного приміщення.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що всупереч вимогам законодавства та Статуту ОСББ, відповідач своє зобов`язання зі своєчасної та повної сплати внесків на утримання будинку та інших обов`язкових платежів належним чином не виконує, через що, в останнього утворилась заборгованість у розмірі 13 501,30 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (ст. 16 ЦК України).
При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, за своїм змістом є майновими, та стосуються прав та обов`язків співвласників житлових та нежитлових приміщень, що розташовані у багатоквартирному будинку.
Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №761/48615/18-ц.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку”, згідно зі статтею 1 якого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Згідно зі ст. 10 Закону “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. За рішенням загальних зборів можуть бути обрані представники від об`єднання, яким зборами надаються відповідні повноваження щодо оперативного вирішення нагальних питань шляхом скликання зборів представників. Статутом визначаються порядок скликання та голосування, перелік питань, які можуть вирішуватися зборами представників.
Відповідно до статей 15, 20 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.
Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
З положень частини 1 статті 12 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” вбачається, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Частиною 2 статті 12 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
За умовами частини 3 статті 23 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Згідно з частиною 2 ст. 10 Закону “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі, про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Суд також враховує, що відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №906/884/19, постанова Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №910/11312/17, постанова Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №911/4261/16):
1) обов`язок сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території на рахунок ОСББ, затверджених загальними зборами ОСББ, виникає саме у співвласників, незалежно від факту користування житловим приміщенням та спільним майном;
2) правовідносини між ОСББ та співвласниками щодо сплати внесків є недоговірними, а виникають на підставі актів цивільного законодавства (ЦК України, Закон про ОСББ, Закон про Особливості);
3) незгода співвласника з прийнятим рішенням загальних зборів ОСББ про затвердження внесків не є підставою для їх несплати, так як співвласник не позбавлений права звернутися до суду задля оспорювання відповідного рішення.
Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2018 у справі № 910/13182/17).
З вищевикладеного, враховуючи встановлені обставини належності відповідачу на праві власності нежитлового приміщення площею 113,3 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Гольдберівська, 9 та чинного рішення загальних зборів ОСББ "Харківський маєток" від 02.09.2021, у ТОВ "Фліп-М" існує обов`язок зі сплати внесків щомісячно на рахунок ОСББ.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу або позов. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати внесків на суму 13 501,30 грн, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені судом та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа “Серявін проти України”, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивачем до стягнення заявлено 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України). 
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Як слідує із матеріалів справи, 07.03.2026 між адвокатом Фоміним П.В. (адвокат) та ОСББ "Харківський маєток" (клієнт) була укладена додаткова угода №4 до договору про надання професійної правничої допомоги від 07.03.2026, відповідно до якої, предметом доручення є судове стягнення заборгованості на користь клієнта з власника (співвласника) нежитлових приміщень 1-го поверху №67, 70, 70а, 70б, 70в, 71 загальною площею 113,3 кв.м. у багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, вул. Гольдбергівська (колишня назва вул. Першої Кінної Армії), буд. 9, зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та інших обов`язкових платежів станом на січень 2026 року.
Згідно п. 1.2 угоди, обсяг доручення охоплює повний правовий супровід справи в суді першої інстанції: а) правовий аналіз установчих документів Клієнта, протоколів загальних зборів, рішень правління, первинної бухгалтерської документації; б) збір та систематизація доказової бази; в) підготовка, оформлення та подання позовної заяви (як первинної заяви по суті справи) до суду, включно з визначенням ціни позову; г) представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях (до 3 засідань включно) у випадку розгляду справи з викликом сторін; ґ) підготовка та подання інших заяв по суті справи (відповідей на відзив, заперечень), а також процесуальних клопотань і пояснень; д) отримання судового рішення, подання заяви про видачу виконавчого листа; е) підготовка та подання заяви про відкриття виконавчого провадження.
Згідно п. 2 угоди, розмір гонорару Адвоката за повний обсяг послуг, зазначених у п. 1.2 цієї Угоди, є фіксованим і становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Гонорар сплачується Клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цієї Угоди шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Адвоката. Якщо кількість судових засідань (у випадку розгляду справи з викликом сторін) перевищить 3 (три), кожне наступне засідання (починаючи з 4-го) оплачується додатково у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок за кожне засідання. Судовий збір, витрати на отримання інформації з державних реєстрів, поштові та інші накладні витрати не входять до складу гонорару і компенсуються Клієнтом окремо на підставі підтвердних документів.
10.03.2026 між адвокатом та клієнтом був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №4 від 07.03.2026, відповідно до якого виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги: вивчення та правовий аналіз установчих документів ОСББ (Статуту, протоколів загальних зборів, рішень правління); аналіз бухгалтерської документації щодо особового рахунку нежитлових приміщень 1-го поверху №67, 70, 70а, 706, 70в, 71 загальною площею 113,3 кв. м. Підготовка процесуальних документів (5 годин): підготовка позовної заяви (як первинної заяви по суті справи) про стягнення заборгованості з обґрунтуванням підстав стягнення, доказової бази та визначенням остаточної ціни позову; формування та систематизація пакету додатків до позовної заяви; направлення позовної заяви до суду (в тому числі через систему “Електронний суд”). Сторони підтверджують, що до складу оплаченого гонорару включено повний юридичний супровід справи в суді першої інстанції, а саме: представництво в судових засіданнях (до 3 засідань у випадку розгляду справи з викликом сторін), підготовка наступних заяв по суті справи (за необхідності) та інших процесуальних документів, отримання судового рішення, заява про видачу виконавчого листа та подання заяви про відкриття виконавчого провадження. Загальна вартість наданих послуг професійної правничої допомоги є фіксованою і становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Замовник не має зауважень щодо обсягу, якості та строків надання послуг. Послуги прийняті повністю.
Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Відповідачем у відзиві на позовну заяву висловлене заперечення проти вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відповідач вказує на те, що вимога щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки звернення позивача до суду не було обумовлене об`єктивною необхідністю судового захисту. Зокрема, відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов`язань та був готовий у досудовому порядку врегулювати спір і погасити заборгованість. Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн є необґрунтованими, непропорційними складності справи та не підтверджують фактичного обсягу необхідної юридичної роботи, а відтак не можуть бути покладені на відповідача. Аналіз змісту позовної заяви свідчить, що вона має переважно формальний характер та складається з 5 сторінок, з яких близько 3 сторінок становить дослівне або майже дослівне відтворення норм чинного законодавства без належного їх аналізу, обґрунтування чи застосування до конкретних фактичних обставин спору. Ще 2 сторінки містять перелік додатків, що не потребує значного обсягу юридичної роботи чи складної правової аргументації. Розрахунок заборгованості, який є ключовим елементом позовних вимог, містить суттєві помилки, не узгоджується між собою, не розкриває методику визначення заборгованості та не містить пояснення щодо її структури, періодів нарахування і правових підстав включення окремих сум, що свідчить про відсутність складної аналітичної або правової роботи при підготовці матеріалів справи, що виключає підстави для заявлення значного розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі “East/West Alliance Limited” проти України” від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Отже, для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, беручи до уваги характер спірних правовідносин, дійшов висновку, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у цій справі у розмірі 5 000 грн відповідає наведеним вище вимогам та критеріям щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, та справедливості. Тоді як відповідач не спростував ці висновки.
Отже, до стягнення з позивача на користь відповідача, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фліп-М" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, офіс 70, код ЄДРПОУ 45777008) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, код ЄДРПОУ 39866021) 13 501,30 грн заборгованості, 2 662,40 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, код ЄДРПОУ 39866021).
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фліп-М" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, офіс 70, код ЄДРПОУ 45777008).

Рішення підписано 19 травня 2026 року. 

Суддя		О.В. Погорелова