Справа № 759/10829/24
Провадження № 2/369/1732/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

26.06.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
У травні 2024 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 20.12.2019-100007373 у електронній формі. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 16000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 70% (фіксована незмінна процентна ставка).
У свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 15.05.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 27760,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 12 800,00 грн та за відсотками 8960,00 грн, а також штраф у розмірі 4 000,00 грн (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 20.12.2019-100007373), чим порушуються права та інтереси Позивача.
29 лютого 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу №290224-11. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 20.12.2019-100007373 від 20.12.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № № 20.12.2019-100007373 від 20.12.2019 року в сумі 25760,00 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2024 справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.08.2024у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, представник позивача у позовних вимогах зазначила, що розгляд справи просить проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подала.
Згідно ч. 8 ст.178ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.

За змістом вимог ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідност.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 20.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 20.12.2019-100007373, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 16 000,00 грн строком на 14 календарних днів з дати його отримання зі сплатою процентів у розмірі 70 %.
Заявка на отримання кредиту підписана відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором від 20.12.2019.
На підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором позивачем надано квитанцію про здійснення переказу грошових коштів, відповідно до якої ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 16 000,00 грн, при цьому статус платежу визначено як «успішно», а у призначенні платежу зазначено номер кредитного договору.
29.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № 290224-11, відповідно до умов якого ТОВ «Новий колектор» набуло права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. До договору долучено акт приймання-передачі переліку № 1 від 29.02.2024 та перелік № 1 реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 20.12.2019-100007373 від 20.12.2019 було відступлено ТОВ «Новий колектор».
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано картку субконто за договором № 20.12.2019-100007373 та довідку ТОВ «Новий колектор» про розмір заборгованості відповідача станом на 15.05.2024, відповідно до якої загальний розмір заборгованості становить 25 760,00 грн, з яких 12 800,00 грн -заборгованість за тілом кредиту, 8 960,00 грн -заборгованість за процентами та 4 000,00 грн -штраф.
Згідно з відомостями, що містяться у картці субконто, відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612, 1048, 1049 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, а позичальник зобов`язаний повернути суму позики та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 та частиною першою статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав.
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржника, а фактор набуває право вимагати виконання зобов`язання.
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
У зв`язку з простроченням відповідачем платежів у відповідача наявна заборгованість за договором № 20.12.2019-100007373 від 20.12.2019р. в розмірі 27 760,00 грн, будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договорів суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договорів також не оспорюються.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Кредитний договір № 20.12.2019-100007373р від 20.12.2019 ., договір факторингу відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України їх умови підлягають до виконання.
Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором № 20.12.2019-100007373р від 20.12.2019 р. в розмірі 25 760,00грн.
В частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»
Як убачається з матеріалів справи 02.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» та адвокатом Марченко Галиною Іванівною укладено Договір про надання правничої допомоги № 012023-1, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався здійснити представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором.
Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи звіт від 21 травня 2024 року про виконану роботу відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 012023-1 від 02.10.2023 року.
Разом з тим, суд не убачає правових підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу у справі за позовом саме до відповідача ОСОБА_1 
В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № № 20.12.2019-100007373 від 20.12.2019 року в сумі 25760,00 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят гривень 00 коп.), суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
В іншій частині позову відмовити.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, б. 13, оф. 601.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2026 року.

Суддя        Наталія ПІНКЕВИЧ