Справа № 381/1189/24
Провадження № 2/362/402/25
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 червня 2026 року
суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 35 651 гривня 62 копійки.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 січня 2022 року між ним і відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 632266341 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 30 000 гривень 00 копійок зі сплатою процентів у розмірі 37 % строком на 12 місяців.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 28.02.2023 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача (а.с. 1 – 2).
Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.
Враховуючи, що судове повідомлення про розгляд справи, разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, які було надіслано відповідачу за відомою суду адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судове повідомлення вручено відповідачу належним чином (а.с. 28, 42, 47, 88, 89).
Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
20 січня 2022 року між сторонами укладено договір № 632266341 про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 30 000 гривень 00 копійок зі сплатою процентів у розмірі 37 % строком на 12 місяців (а.с. 4 – 6, 6 на звороті – 7, 8).
Одночасно, суд враховує зміну найменування АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк», що відображено у витягу з державного реєстру банків (а.с. 17).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відомостями виписки по картковому рахунку за період з 20 січня 2022 року по 28 лютого 2023 року (а.с. 10 – 11).
Умови користування кредитними коштами та порядок їх повернення викладено у вказаних документах які підписані відповідачем.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором.
З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.02.2023 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 35 651 гривня 62 копійки, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту – 12 897 гривень 01 копійка, відсотки за користування кредитом – 80 гривень 56 копійок, тіло кредиту – 20 359 гривень 72 копійки і заборгованість за простроченими відсотками – 2 314 гривень 33 копійки (а.с. 9).
Про необхідність погашення заборгованості з підстав, передбачених кредитним договором, банк повідомляв позичальника відповідною письмовою вимогою від 06.11.2023 року, що підтверджується належними доказами оператора поштового зв`язку (а.с. 12, 13, 14 – 16).
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).
В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія – однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).
Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору слід покласти на відповідачку (а.с. 3).
Враховуючи викладене, керуючись статтями 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 – 13, 19, 23, 27, 34, 76 – 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 – 265, 273 – 279 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Задовольнити позов.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс банк» грошові кошти в сумі 35 651 (тридцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 62 копійки та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду – 12 чевня 2026 року.