Справа№ 953/8590/26 
н/п 1-кп/953/815/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"29" червня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт, направлений з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, по кримінальному провадженню №12026226130000166 від 23.05.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не має на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку, не є інвалідом, зареєстрований: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2026 близько 20:00, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 5 по вулиці Козакевича в місті Харкові, розуміючи, що він перебуває у громадському місці, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, проявляючи явну неповагу до суспільства та існуючих норм і правил поведінки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді порушення спокою громадян, та бажаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, достовірно розуміючи, що використання піротехнічних виробів у громадських місцях без дотримання встановлених правил безпеки заборонено, грубо порушив громадський порядок, бажаючи налякати громадян, які в той час перебували поблизу будинку №14 по вулиці Козакевича в місті Харкові, та проявити таким чином свою зверхність, почергово вийняв чеки та кинув хаотично в їхній бік три імітаційно-тренувальні вироби «ПІРО-5Г», які відповідно до висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-26/15641-ВТХ від 17.06.2026 до категорій вибухових пристроїв, бойових припасів, вибухових речовин не відносяться. При зіткненні з поверхнею землі, імітаційно-тренувальні вироби «ПІРО-5Г» спричинили шумовий та світловий ефект, порушивши спокій громадян.
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
В обвинувальному акту міститься клопотання прокурора Київської оружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно заяви ОСОБА_3 про визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника – адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_4 , враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, громадянин України, має середню-спеціальну освіту, неодружений, на утриманні малолітніх осіб або осіб похилого віку не має, не є інвалідом, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, є осудною особою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу або пробаційного нагляду, або обмеження волі.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджений має виконувати вказані обов`язки.
Отже, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного з`явлення та постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації. 
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2026 по справі №953/6776/26 н/п 1-кс/953/3004/26.
Речові докази: 
- три пластикові фрагменти різного розміру та форми, сірого кольору, один з фрагментів з іншого боку має коричневе забарвлення, які зберігається в камері схову речових доказів Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, знищити;
- компакт диск DVD-R, на якому зафіксовано хуліганські дії, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення: судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/121-26/15641-ВТХ від 17.06.2026 у розмірі 4 813,60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору та обвинуваченому направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1