ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/945/25	
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Бабій М.М.
явка учасників справи: 
від позивача: Анісімов К.Г.;
від відповідача: Осадовський Р.Е., Плющова Н.О.;

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025,
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025, суддя Горпинюк І.Є., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 08.10.2025
та апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025,
на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025, суддя Горпинюк І.Є., м. Івано-Франківськ
у справі №909/945/25
за позовом акціонерного товариства «Укрнафта»
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд»
про стягнення 2 021 237,54 грн. 

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» 
до відповідача акціонерного товариства «Укрнафта»
про визнання недійсним пункту 5.2. Договору купівлі-продажу скрапленого газу № АК98/3-1-СГ від 18.02.2022, в частині: слів зазначених в першому абзаці пункту 5.2 за наступним графіком та в частині графіку оплати, зазначеного в абзаці другому пункту 5.2,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісної та зустрічної позовної заяв 
04.08.2025 акціонерне товариство «Укрнафта» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» про стягнення 2 021 237,54 грн, з яких: 1 178 187,75 грн - основний борг, 752 386,11 грн - інфляційні втрати, 90 663,68 грн - три проценти річних.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач за первісним позовом несвоєчасно здійснив оплату за скраплений газ, поставлений на умовах договору купівлі-продажу скрапленого газу № АК98/3-1-СГ від 18 лютого 2022 року, у зв`язку з чим АТ “Укрнафта” на підставі п. 6.4 договору зарахувало гарантійний внесок Покупця в сплату штрафу за неналежне виконання ним своїх зобов`язань. За несвоєчасну оплату поставленого товару АТ “Укрнафта” нарахувало ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” інфляційні втрати та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України.
20.08.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із зустрічною позовною заявою до акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання недійсним пункту 5.2. Договору купівлі-продажу скрапленого газу № АК98/3-1-СГ від 18.02.2022, в частині: слів зазначених в першому абзаці пункту 5.2 “за наступним графіком” та в частині графіку оплати, зазначеного в абзаці другому пункту 5.2.
Зустрічний позов мотивовано тим, що у зв`язку з набранням чинності Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” від 15.03.2022 № 2120-ІХ, який набрав чинності 17.03.2022, сторонами укладено Додаткову угоду № 2 від 17.03.2021, якою викладено в новій редакції п. 2.1 та 2.2 Договору.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 позов акціонерного товариства «Укрнафта» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» про стягнення 2 021 237,54 грн. задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» на користь акціонерного товариства «Укрнафта» 1 178 187 грн 75 коп. основного боргу, 715 862 грн 29 коп. інфляційних втрат, 86 117 грн 39 коп. трьох процентів річних та 23 76201 грн судового збору.
Відмовлено в задоволенні позову акціонерного товариства «Укрнафта» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» в частині стягнення 36 523,82 грн. інфляційних втрат та 4 546,29 грн. трьох процентів річних. Витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову в частині 492,84 грн покладено на акціонерне товариство «Укрнафта».
Відмовлено в задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» до акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання недійсним пункту 5.2. Договору купівлі-продажу скрапленого газу № АК98/3-1-СГ від 18.02.2022, в частині: слів зазначених в першому абзаці пункту 5.2 за наступним графіком та в частині графіку оплати, зазначеного в абзаці другому пункту 5.2.
Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову в сумі 2 422,40 грн. покладено на товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд».
Рішення місцевого господарського суду обгрунтовано тим, що позивач за зустрічним позовом не довів суду підстав для недійсності оспорюваного п. 5.2 Договору, які б існували на момент укладення правочину, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Суд першої інстанції констатував те, що жодних доказів, що умови п. 5.2 Договору суперечили волі сторін саме в момент їх укладення позивач за зустрічним позовом також не надав.
Щодо змін до Податкового кодексу України, то такі, в контексті спору, що розглядається, мали значення в частині встановлення ставки акцизного податку в 0% та зменшення ставки податку на додану вартість за операціями постачання скрапленого газу з 20% до 7%, які були враховані сторонами при укладенні Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 (додаткова угода укладена в день набрання чинності змінами до Податкового кодексу України). Суд першої інстанції вказав, що обставини, які відбулись після укладення Договору, жодним чином не є підставами для визнання недійсним положень пункту 5.2 Договору, щодо яких заявлено зустрічний позов.
Місцевий господарський суд виснував, що скільки позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсними лише окремі положення п. 5.2 договору, а не договір в цілому, оспорювані за зустрічним позовом положення договору жодним чином не стосуються прав та обов`язків Універсальної товарної біржі «Контрактовий дім УМВБ», отже біржа не має бути відповідачем за зустрічним позовом.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції відмовив у зустрічному позові з підстав його необґрунтованості.
Місцевий господарський суд констатував, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення Покупцем встановлених п. 5.2 Договору строків перерахування на рахунок Продавця попередньої оплати за скраплений газ, оскільки ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» було зобов`язане сплачувати передоплату у такі строки: 2 450 195,00 грн протягом трьох банківських днів з дати підписання договору (тобто до 23.02.2022 включно); 4 900 390,00 грн протягом трьох діб до початку 2 декади березня 2022 року (тобто не пізніше 10.03.2022); 14 701 170,00 грн протягом трьох діб до початку 3 декади березня 2022 (тобто не пізніше 21.03.2022, з урахуванням того що 20.03.2022 вихідний день).
Також суд зазначив, що ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» оплатило придбаний за Договором скраплений газ двома платежами: лише 30.03.2022 10 241 435,31 грн та 29.04.2022 5 183 976,51 грн, врахувавши в оплату суму сплаченого біржею гарантійного внеску в сумі 1 178 187,75 грн.
Щодо зменшення розміру штрафу, суд зазначив, що ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» не надало жодних доказів свого майнового стану чи існування інших виняткових обставин, які б були підставою для зменшення розміру штрафу, передбаченого договором. При цьому розмір штрафу узгоджено сторонами в договорі, тобто покупець за договором добровільно погодився на такий розмір штрафу. 
Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» інфляційних втрат у розмірі 752 386,11 грн та трьох процентів річних у розмірі 90 663,68 грн, суд першої інстанції вказав, що розрахунки АТ «Укрнафта» містять помилки як у періодах нарахування, так і у розмірі суми боргу, на який проведені нарахування, а також не враховують того, що до 23.01.2024 гарантійний платіж підлягав зарахуванню в оплату останнього платежу за скраплений газ, передбаченого п. 5.2 Договору.
Усуваючи зазначені помилки та проводячи власний розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, в межах періодів, визначених АТ «Укрнафта», суд першої інстанції зазначив, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних мали бути проведені на періоди існування заборгованості в розмірі дійсного розміру заборгованості, та не виходячи за межі визначених АТ «Укрнафта» періодів, а саме: 1) в період з 24.02.2022 до 10.03.2022 на суму заборгованості за першим платежем згідно рядка 1 таблиці у п. 5.2 Договору в розмірі 2 450 195,00 грн; 2) в період з 11.03.2022 до 21.03.2022 на суму заборгованості за першим та другим платежами згідно рядків 1 та 2 таблиці у п. 5.2 Договору в розмірі 7 350 585,00 грн; 3) в період з 22.03.2022 по 29.03.2022 на суму заборгованості по Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 та сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 15 539 459,16 грн (16 717 646,91 грн 1 178 187,75 грн); 4) в період з 30.03.2022 по 28.04.2022 на суму заборгованості по Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022, оплати за платіжною інструкцією № 6305 від 30.03.2022 та сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 5 298 023,85 грн (16 717 646,91 грн 1 178 187,75 грн 10 241 435,31); 5) в період з 23.01.2024 по 25.07.2025 на суму заборгованості в розмірі 1 178 187,75 грн, яка виникла 23.01.2024 внаслідок зарахування гарантійного внеску в рахунок сплати штрафу.
За висновком суду, всього сума трьох процентів річних, які підлягають стягненню становить: 86 117,39 грн. В задоволенні вимог про стягнення 4546,29 грн трьох процентів річних грн суд відмовив, оскільки такі нараховані з допущенням помилок.
Також, у рішенні, суд зазначив, що сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню становить 715 862,29 грн. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 36 523,82 грн суд відмовив, оскільки такі нараховані з допущенням помилок.
Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 заяву представника акціонерного товариства «Укрнафта» - адвоката Савона О.Ю. (вх. № 8783/25 від 07.10.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №909/945/25 та клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх. № 16729/25 від 13.10.2025) задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» на користь акціонерного товариства «Укрнафта» 15 185 грн. 35 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Решту заявлених витрат акціонерного товариства «Укрнафта» на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 65 530,25 грн. покладено на акціонерне товариство «Укрнафта».
Додаткове рішення суду обгрунтоване тим, що оскільки первісний позов у справі суд задовольнив частково, в загальній сумі 1 980 167,43 грн, що становить 97,97% від ціни позову, то з ТОВ «Торговий дім Карпатинафтотрейд» підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом первісного позову, які суд розподіляє між сторонами (15 500 грн) в сумі 15 185,35 грн (15 500 грн х 97,97%), пропорційно розміру задоволених позовних вимог за первісним позовом та виходячи з розміру витрат, які за висновком суду підлягають розподілу між сторонами.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача
27.10.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 у справі №909/945/25, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, задоволити зустрічний позов, а також стягнути на його користь із позивача судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, недоведеності встановлених судом обставин та невідповідності висновків суду фактичним даним справи. 
Відповідач вважає, що судом першої інстанції повністю проігноровано доводи ТОВ «Торговий дім Карпатинафтотрейд» та обставини справи, що свідчать про зустрічне виконання Продавцем обов`язку з передачі товару. Заявляє, що відповідач повинен був здійснити оплату за товар у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. та вважає, що 30.03.2022 року та 29.04.2022 року, з урахуванням сплаченого гарантійного внеску в сумі 1 178 187,75 грн., здійснив повну оплату за фактично поставлений товар у загальній сумі 15 425 411,82 грн.
Також, на думку скаржника, судом першої інстанції не надано належної оцінки умовам Договору щодо порядку зарахування суми гарантійного внеску отриманого продавцем, та не враховано його правове призначення. Апелянт стверджує, що з моменту повного виконання зобов`язань за договором, та зарахування суми гарантійного внеску в рахунок оплати за товар, у АТ «Укрнафта» були відсутні правові підстави для подальшого зарахування цих коштів в якості штрафу, не залежно від своєчасного виконання Відповідачем умов Договору в частині строків оплати товару.
Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних зазначає, що нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснено безпідставно та з помилками в розрахунках, без урахування фактично сплачених сум. 
Зазначає, що суд також безпідставно відмовив у зменшенні розміру неустойки, не дотримавшись принципів справедливості, розумності та пропорційності, що призвело до явно надмірної відповідальності відповідача.
Щодо зустрічного позову скаржник вказує, що основні складові (розрахункові величини) та істотні умови Договору, на підставі яких встановлювався графік платежів, наведений у пункті 5.2. Договору, зокрема загальну суму Договору, ціни скрапленого газу, ставки ПДВ, графік та обсяг поставки, були змінені згідно Додаткових угод №1 від 15.03.2022 року та №2 від 17.03.2022 року. Зазначає, що з моменту внесення змін, графік платежів, наведений у пункті 5.2. Договору, не відповідав ні істотним умовам Договору, ні чинному законодавству, ні волі сторін, та у такому вигляді та за змістом він не міг існувати. Умови визначені графіком платежів наведеним у пункті 5.2. Договору, які передбачають сплату значно більшої ціни за товар, більшої загальної суми по Договору, більшої ставки ПДВ, а також не відповідають графіку та обсягам поставки, є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, а їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду покупця.
Щодо підстав для скасування додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то вважає, що суд залишив поза увагою, що наданий позивачем договір про надання правової допомоги та оформлені на його виконання документи не можуть бути належними та допустимими доказами понесення позивачем витрат на правову допомогу, а загальний розмір таких є надмірним.
21.11.2025 від позивача- «Укрнафта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд»-залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025-без змін.
10.12.2025 апелянт в системі «Електронний суд» сформував відповідь на відзив, який поданий поза межами встановленого судом строку на подання процесуальних документів. Більше того, ГПК України не передбачено подання вказаного процесуального документа як обов`язкового процесуального реагування сторони процесу.
Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Отже, суд дійшов висновку про залишення ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» відповіді на відзив без розгляду.
Розгляд заяв
05.02.2026 апелянтом подано заяву про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду, яка обґрунтована тим, що після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та розпочато процедуру розпорядження майном боржника. При цьому, АТ «Укрнафта» заявило у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника за тим самим договором, у тій самій сумі та з тих самих підстав, що є предметом розгляду у справі №909/945/25. 
Таким чином, вважає, що відбувається одночасний розгляд тотожних вимог між тими самими сторонами у різних судових провадженнях, що суперечить вимогам процесуального законодавства. 
З огляду на положення статей 226, 278 Господарського процесуального кодексу України та статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі – КУзПБ), усі майнові спори та грошові вимоги до боржника підлягають розгляду виключно в межах справи про банкрутство, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов — залишенню без розгляду.
Позивач подав заперечення на зазначене клопотання, в якому покликається на те, що заява відповідача про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права та помилковому тлумаченні положень ст. 7 КУзПБ. Відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача відбулося вже після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі, а отже, не може бути підставою для залишення позову без розгляду чи скасування судового рішення в апеляційному порядку. Юрисдикція спору та порядок його розгляду визначаються на момент відкриття провадження у справі судом першої інстанції, а норми КУзПБ щодо передачі матеріалів справи до суду, який розглядає справу про банкрутство, застосовуються виключно на стадії розгляду справи судом першої інстанції до ухвалення рішення по суті. 
Подання заяви з кредиторськими вимогами у межах справи про банкрутство не свідчить про наявність іншого спору з тим самим предметом і з тих самих підстав, а є реалізацією обов`язку конкурсного кредитора дотриматися встановлених законом строків. За таких обставин вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 226 та 278 ГПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень і залишення позову без розгляду.
Розглянувши подане клопотання, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
У разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.
Судом встановлено, що рішення у цій справі ухвалене 03.10.2025, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд», яке відбулося на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2025. Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення ним рішення відповідач не перебував у процедурі банкрутства, а тому підстави для застосування спеціальних норм ст. 7 КУзПБ на цій стадії були відсутні.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, юрисдикція спору та порядок його розгляду визначаються станом на момент відкриття провадження у справі судом першої інстанції. Норми ст. 7 КУзПБ щодо передачі матеріалів справи до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, застосовуються виключно на стадії розгляду справи судом першої інстанції та до ухвалення рішення по суті заявлених вимог. Таким чином, відкриття провадження у справі про банкрутство після ухвалення судового рішення, що оскаржується, саме по собі не є підставою для скасування такого рішення в апеляційному порядку та залишення позову без розгляду.
Посилання апелянта на те, що АТ «Укрнафта» подало у межах справи про банкрутство заяву з кредиторськими вимогами, які за змістом збігаються з вимогами, заявленими у справі №909/945/25, не свідчить про наявність іншого спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Подання заяви з кредиторськими вимогами є реалізацією обов`язку конкурсного кредитора дотриматися встановлених КУзПБ строків і не породжує нового позовного провадження чи паралельного розгляду спору по суті.
Крім того, сама по собі можливість підтвердження кредиторських вимог рішенням суду, яке не набрало законної сили, не змінює правової природи таких дій та не створює процесуальної тотожності спорів, яка б унеможливлювала подальший розгляд справи в апеляційній інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що підстави, передбачені ст.ст. 226 та 278 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду відсутні, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 справу №909/945/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 у справі №909/945/25 залишено без руху, скаржнику рекомендовано усунути недоліки апеляційної скарги шляхом сплати судового збору в розмірі 39 276, 62 грн. за подання апеляційної скарги та подання суду належних доказів сплати й зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в розмірі 39 276, 62 грн.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 у справі №909/945/25.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 справу №909/945/25 призначено на 18.02.2026 об 11 год. 30 хв.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 розгляд справи відкладено на 15.04.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 справу №909/945/25 відкладено на 20.05.2026.
У судове засідання 20.05.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні суд заслухав доводи і міркування представника позивача та відповідача щодо поданої апеляційної скарги, з`ясував обставини справи та дослідив докази.
Строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
Предметом доказування у справі є встановлення обставин належного чи неналежного виконання сторонами умов укладеного договору купівлі-продажу щодо оплати скрапленого газу, відповідності умовам договору та законодавства дій АТ «Укрнафта» щодо зарахування гарантійного внеску в рахунок штрафу, обґрунтованість розрахунків заборгованості за договором, інфляційних втрат, трьох процентів річних, а також відповідності вимогам законодавства та наявність підстав для визнання недійсними окремих положень п. 5.2 цього Договору. 
18.02.2022 між публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (Продавець), товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Карпатинафтотрейд" (Покупець) та універсальною торговою біржею "Контрактовий дім УМВБ" (Біржа) укладено Договір № АК98/3-1-СГ купівлі-продажу скрапленого газу (у тексті цього рішення також - Договір).
Відповідно до п. 1.1 договору, на комерційному аукціоні з продажу скрапленого газу № 98, що відбувся 18.02.2022, за результатами проведення торгів Покупець купує у Продавця газ нафтовий скраплений марки А власного виробництва (надалі — скраплений газ).
Згідно з п. 1.2 Договору, Покупець зобов`язується оплатити та прийняти скраплений газ на умовах цього Договору, а Продавець зобов`язується передати Покупцю скраплений газ відповідно до графіка поставки, вказаного додатку №1 до цього Договору загальною кількістю 900,000 (дев`ятсот) тонн.
За змістом п. 2.1 Договору, вартість скрапленого газу по даному Договору становить 18 376 462,50 грн, крім того ПДВ 3 675 292,50 грн. Загальна сума Договору з врахуванням ПДВ становить 22 051 755,00 грн.
В п. 3.1 Договору визначено, що Продавець передає скраплений газ Покупцю по кількості і якості на умовах EXW - Качанівський ГПЗ в пунктах передачі та в терміни, зазначені в Додатку №1 до цього Договору. Умови транспортування скрапленого газу покупцем - автотранспортом.
У відповідності до п. 3.2 Договору, відвантаження скрапленого газу здійснюється після отримання Продавцем оплати згідно з п. 5.2 цього Договору, за умови своєчасного подання транспортних засобів у зазначені в Додатку 1 терміни. Право власності від Продавця до Покупця переходить з моменту видачі Продавцем видаткової накладної на відпуск скрапленого газу. Продавець має право в односторонньому порядку збільшувати або зменшувати обсяг відвантаження скрапленого газу в межах транзитної норми (до 3% при транспортуванні автотранспортом, до 2% при транспортуванні залізницею від визначеного даним Договором обсягу), що є підставою для здійснення відповідної доплати або зменшення суми оплати по даному Договору. З дати видачі Продавцем фактичної накладної на відпуск скрапленого газу ризик випадкової загибелі відвантаженого обсягу скрапленого газу несе Покупець.
Продавець має право не поставляти скраплений газ в разі відсутності передоплати за скраплений газ відповідно до п. 5.2 цього Договору та невиконанні вимог, викладених в п.4.2.2 цього Договору (п. 3.5 Договору).
Відповідно до п. 4.2.1 Договору, Покупець зобов`язаний сплатити на рахунок Продавця, визначену цим договором вартість скрапленого газу відповідно до п. 5.2 цього Договору.
За змістом п. 5.1 Договору, Покупець проводить оплату скрапленого газу по цьому Договору шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця, вказаний у розділі 10 цього Договору.
Згідно з п. 5.2. Договору Покупець здійснює попередню оплату за скраплений газ відповідно до пункту 5.1. Договору за наступним графіком:
- термін відвантаження: 3 декада лютого - 1 декада березня 2022 р.; дата оплати: протягом трьох банківських днів з дати підписання договору; сума до сплати Продавцю: 2 450 195,00 грн, в т. ч. ПДВ 408 365,83 грн;
- термін відвантаження: 2 декада березня 2022 р.; дата оплати: протягом трьох діб до початку декади; сума до сплати Продавцю: 4 900 390,00 грн, в т. ч. ПДВ 816 731,67 грн;
- термін відвантаження: 3 декада березня 2022 р.; дата оплати: протягом трьох діб до початку декади; сума до сплати Продавцю: 14 701 170,00 грн, в т. ч. ПДВ 2 450 195,00 грн.
Остання сума перераховується з врахуванням сплаченого Біржі гарантійного внеску в сумі 1 178 187 грн 75 коп.
Біржа перераховує Продавцю гарантійний внесок, який вона отримала від покупця для участі в аукціоні, відповідно до п. 4.3.1 цього договору (п. 5.3 Договору)
Відповідно до п. 6.4 Договору, якщо Покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок Продавця в терміни, визначені п. 5.2 цього Договору, гарантійний внесок Покупця (отриманий Продавцем відповідно до п. 4.3.1 цього Договору у сумі, зазначеній у п. 5.2 цього Договору) як штраф (компенсація) за неналежне виконання ним своїх зобов`язань залишається у Продавця. Сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання Покупцем про це повідомлення Продавця. Сплата покупцем штрафу не звільняє його від неналежного виконання взятих на себе зобов`язань та відповідальності за їх порушення.
За змістом п. 9.1 Договору, він вступає в дію з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
В додатку №1 до Договору сторони погодили графік поставки скрапленого газу в лютому-березні 2022 р. в пункті передачі Качанівське виробництво КГПЗ: 1) 100 тонн: 3 декада лютого - 1 декада березня (з 21 лютого по 10 березня); 2) 200 тонн: 2 декада (з 11 по 20 березня); 3) 600 тонн: 3 декада (з 21 по 31 березня).
Як вбачається із платіжного доручення № 76 від 22.02.2022, на рахунок АТ “Укрнафта” 22.02.2022 УТБ "Контрактовий дім УМВБ" сплатила гарантійний внесок по аукціону № 98 від 18.02.2022 згідно договору №АК98/3-1-СГ від 18.02.2022 в розмірі 1 178 187 грн 75 коп.
За наслідками даної оплати, АТ “Укрнафта”, як продавцем складено податкову накладну № 2222001 від 22.02.2022 щодо операції з реалізації в користь ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” газу нафтового скрапленого марки А ДСТУ EN 589:2017 вартістю 1 178 187 грн 75 коп., в т.ч. ПДВ за ставкою 20% в сумі 196 364,63 грн. 
17.03.2022 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” від 15.03.2022 № 2120-ІХ (у цьому рішенні також Закон № 2120-ІХ). 
Зазначеним Законом 2120-ІХ підрозділ 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Податкового кодексу України доповнено пунктом 82 про те, що тимчасово, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів та скрапленого газу, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, на які згідно з пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу встановлено ставку акцизного податку у розмірі 0,00 євро за 1000 літрів, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків.
Додатковою угодою № 1 від 15.03.2022 до Договору, сторони, в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, домовились викласти в новій редакції п. 1.1 та 1.3 Договору, погодивши, що: “1.1. На комерційному аукціоні з продажу скрапленого газу № 98, що відбувся 18.02.2022, за результатами проведення торгів Покупець купує у Продавця газ вуглеводневий скраплений марки СПБТ (надалі — скраплений газ”; “1.3. Якість скрапленого газу повинна відповідати ДСТУ 4047-2001”.
Додатковою угодою № 1 від 15.03.2022 сторони також виклали в новій редакції Додаток № 1 до Договору — Графік поставки скрапленого газу у березні-квітні 2022 року, яким погодили: кількість скрапленого газу 900 тонн; пункт передачі скрапленого газу: Гнідинцівський ГПЗ; спосіб відвантаження: автотранспортом; термін відвантаження: 2-3 декада березня — 1-3 декада квітня (з 15 березня по 30 квітня). 
Додатковою угодою № 2 до Договору, яка укладена 17.03.2022, сторони погодили наступне:
“1. У зв`язку із прийняттям і набуттям чинності Закону України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” від 15.03.2022 № 2120-ІХ сторони домовилися п. 2.1 та 2.2. Договору викласти в редакції:
“2.1. Вартість скрапленого газу по даному Договору становить 15 547 411,63 грн, крім того ПДВ — 1 170 235,28 грн. Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ становить 16 717 646,91 грн (Шістнадцять мільйонів сімсот сімнадцять тисяч шістсот сорок шість гривень 91 копійка).
2.2. Ціна скрапленого газу, що постачається по даному Договору, в кількості 900,000 тонн, відвантаженого починаючи з 17.03.2022 р., визначається за результатами аукціону з урахуванням акцизного податку за ставкою 0,00 та нарахуванням ПДВ в розмірі 7%, та становить 18 575,16 грн/тн, в т. ч. ПДВ 7% - 1215,19 грн/тн.”
За п. 2 Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 сторони погодили, що всі інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними.
Підписаними обома сторонами Договору видатковими накладними № ГГПЗ-00179 від 28.03.2022, № ГГПЗ-00180 від 28.03.2022, № ГГПЗ-00181 від 28.03.2022, № ГГПЗ-00190 від 29.03.2022, № ГГПЗ-00191 від 29.03.2022, № ГГПЗ-00192 від 29.03.2022, № ГГПЗ-00193 від 29.03.2022, № ГГПЗ-00202 від 30.03.2022, № ГГПЗ-00205 від 30.03.2022, № ГГПЗ-00206 від 30.03.2022, № ГГПЗ-00207 від 30.03.2022, № ГГПЗ-00136 від 20.03.2022, № ГГПЗ-00137 від 20.03.2022, № ГГПЗ-00138 від 20.03.2022, № ГГПЗ-00139 від 20.03.2022, № ГГПЗ-00168 від 25.03.2022, № ГГПЗ-00169 від 25.03.2022, № ГГПЗ-00171 від 26.03.2022, № ГГПЗ-00172 від 26.03.2022, № ГГПЗ-00173 від 26.03.2022, № ГГПЗ-00174 від 27.03.2022, № ГГПЗ-00175 від 27.03.2022, № ГГПЗ-00176 від 27.03.2022, № ГГПЗ-00129 від 18.03.2022, № ГГПЗ-00130 від 18.03.2022, № ГГПЗ-00131 від 18.03.2022, № ГГПЗ-00132 від 18.03.2022, № ГГПЗ-00133 від 19.03.2022, № ГГПЗ-00134 від 19.03.2022, № ГГПЗ-00135 від 20.03.2022, № ГГПЗ-00263 від 08.04.2022, № ГГПЗ-00264 від 08.04.2022, № ГГПЗ-00265 від 11.04.2022, № ГГПЗ-00266 від 11.04.2022, № ГГПЗ-00267 від 11.04.2022, № ГГПЗ-00275 від 12.04.2022, № ГГПЗ-00276 від 12.04.2022, № ГГПЗ-00277 від 13.04.2022, № ГГПЗ-00278 від 13.04.2022, № ГГПЗ-00279 від 14.04.2022, № ГГПЗ-00280 від 14.04.2022, № ГГПЗ-00281 від 15.04.2022, № ГГПЗ-00282 від 15.04.2022, № ГГПЗ-00283 від 18.04.2022, № ГГПЗ-00284 від 18.04.2022, № ГГПЗ-00293 від 19.04.2022, № ГГПЗ-00294 від 19.04.2022, № ГГПЗ-00295 від 20.04.2022, № ГГПЗ-00296 від 20.04.2022, № ГГПЗ-00298 від 21.04.2022 підтверджується, що АТ “Укрнафта” поставило ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” скраплений газ загальною вартістю 16 603 599,60 грн.
Платіжними інструкціями № 6305 від 30.03.2022 на суму 10 241 435,31 грн та № 6441 від 29.04.2022 на суму 5 183 976,51 грн ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” оплатило АТ “Укрнафта” 15 425 411,82 грн за газ скраплений згідно договору № АК98/4-1-СГ від 18.02.2022, в т. ч. ПДВ 7% - 1009139,09 грн.
Листом 01/01/13/05-02/3-313 від 30.09.2022 АТ “Укрнафта” звернулось до ТОВ “ТД “Карпатинафтотрейд” щодо підписання акту звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2022, просило підтвердити залишок заборгованості або повідомити про розбіжності. 
Відповідно до підписаного сторонами Акта звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2021 по 30.09.2022 між АТ “Укрнафта” та ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд”, кінцеве сальдо за розрахунками становить 0 грн, заборгованість між сторонами відсутня. В тому числі в акті відображено обороти по договору АК98/3-1-СГ від 18.02.2022 в сумі 17 781 787,32 грн по дебету АТ “Укрнафта” та в сумі 17 781 787,32 грн по кредиту АТ “Укрнафта”.
У відповідності до інформації, яка надавалась ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” до ТОВ “АФ “ПрайсвотерхаусКуперс (Аудит)” для аудиту фінансової звітності АТ “Укрнафта”, по договору №АК98/3-1-СГ від 18.02.2022 сальдо на 01.01.2022 відсутнє; оборот за 9 місяців 2022 року становить 16 603 599,57 грн, як по продажу, так і по отриманих оплатах, сальдо на 30.09.2022 відсутнє.
15.01.2024 АТ “Укрнафта” направило ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” лист від 11.12.2023 № 01/01/20-789.2 “Про зарахування гарантійних внесків покупця як штрафів (компенсацій) за неналежне виконання його грошових зобов`язань за окремими договорами купівлі-продажу скрапленого газу”, у якому повідомило: що у зв`язку з неперерахуванням покупцем ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” на рахунок продавця ПАТ “Укрнафта” коштів на оплату скрапленого газу у терміни, визначені у п. 5.2 розділу 5 кожного із вказаних в листі договорів (в тому числі договору № АК98/3-1-СГ купівлі-продажу скрапленого газу від 18.02.2022), усі гарантійні внески ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” за цими договорами на загальну суму 14 578 529,96 грн (які попередньо, до укладення договорів, були перераховані покупцем ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” на рахунок Біржі, а після укладення договорів були перераховані Біржою на рахунок продавця ПАТ “Укрнафта”) залишаються у продавця ПАТ “Укрнафта” як штрафи (компенсації) за неналежне виконання покупцем ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” його грошових зобов`язань за вказаними договорами (як це встановлено у пункті 6.4 розділу 6 кожного з договорів) а саме за договором № АК98/3-1-СГ купівлі-продажу скрапленого газу від 18.02.2022, гарантійний внесок ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд”, який залишається у ПАТ “Укрнафта” становить 1 178 187,75 грн. Сума вказаних вище гарантійних внесків покупця ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” вважатимуться зарахованими продавцем ПАТ “Укрнафта” в сплату штрафів (компенсацій) з моменту одержання покупцем ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” цього листа. Також повідомляється, що у зв`язку із залишенням у продавця ПАТ “Укрнафта” гарантійних внесків покупця ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” як штрафів (компенсацій), по кожному із вказаних вище договорів обліковується заборгованість ТОВ “ТД Карпатинафтотрейд” перед ПАТ “Укрнафта” за одержаний скраплений газ у сумі відповідного гарантійного внеску, а усього на загальну суму 14 578 520,96 грн.
Зазначений лист від 11.12.2023 № 01/01/20-789.2 ТОВ ТД “Карпатинафтотрейд” одержало 22.01.2024, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 0408500145683, накладною АТ “Укрпошта” № 0408500145683 та перевіркою статусу відстеження зазначеного поштового відправлення.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України). 
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 у цій справі оскаржується відповідачем в повному обсязі.
Апеляційний суд, розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача, дійшов висновку про залишення її без задоволення з таких підстав
Щодо доводів скаржника щодо зустрічної позовної заяви, апеляційний господарський суд зазначає таке.
У відповідності до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Отже, законодавством встановлена презумпція правомірності правочину, тобто укладений правочин вважається укладеним правомірно, якщо інше не встановлено законом чи такий не визнаний судом недійсний.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину визначає ст. 203 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору). Так, вказаною нормою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення.
Тобто, розглядаючи вимогу про визнання правочину (чи його окремих пунктів) недійсним суд повинен оцінювати такий правочин (його окремі пункти) щодо відповідності до вимог законодавства, чинного на момент вчинення такого правочину.
Всупереч цьому, підстави для недійсності пункту 5.2 Договору в частині: слів зазначених в першому абзаці пункту 5.2 "за наступним графіком" та в частині графіку оплати зазначеного в абзаці другому пункту 5.2, позивач за зустрічним позовом пов`язує з обставинами, що відбулись уже після укладення правочину, а саме із змінами, внесеними до Податкового кодексу України, у зв`язку з набранням чинності 17.03.2022 Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 № 2120-ІХ, та укладанням сторонами Додаткової угоди № 1 від 15.03.2022 та Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022.
Таким чином позивач за зустрічним позовом не довів суду підстав для недійсності оспорюваного п. 5.2 Договору, які б існували на момент укладення правочину, а тому висновок суду першої інстанції ро відмову в зустрічному позову відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам закону. 
Жодних доказів, що умови п. 5.2 Договору суперечили волі сторін саме в момент їх укладення позивач за зустрічним позовом також не надав.
Щодо згаданих вище змін до Податкового кодексу України, то такі, в контексті спору, що розглядається, мали значення в частині встановлення ставки акцизного податку в 0% та зменшення ставки податку на додану вартість за операціями постачання скрапленого газу з 20% до 7%. Такі зміни були враховані сторонами при укладенні Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 (додаткова угода укладена в день набрання чинності змінами до Податкового кодексу України).
Внаслідок внесення згаданих змін до Податкового кодексу України та укладення Додаткової угоди № 2 ціна як за одиницю скрапленого газу, так і загальна ціна Договору для Покупця істотно зменшилась, адже за умовами первинно укладеного Договору, за 900 тонн скрапленого газу Покупець мав сплатити 22 051 755,00 грн, а відповідно до Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 за такий же об`єм скрапленого газу вартість становила уже 16 717 646,91 грн.
У відповідності до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, сторони, у зв`язку із змінами до Податкового кодексу України, привели умови Договору у відповідність до них шляхом укладення Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022. Відповідно, з 17.03.2022, Договір, в тому числі і п. 5.2 Договору, підлягав виконанню сторонами з урахуванням внесених до нього змін Додатковою угодою № 2 від 17.03.2022, та з урахуванням змін до Податкового кодексу України. Зокрема, оскільки зменшилась загальна вартість скрапленого газу за Договором, ставка ПДВ зменшилась до 7%, акцизний податок встановлено в розмірі 0%, то п. 5.2 Договору в частині суми, яка підлягала до сплати Продавцю, починаючи з 17.03.2022 підлягав виконанню з урахуванням нової загальної вартості скрапленого газу, ставки ПДВ у 7%, акцизного податку у 0%, які узгоджені в Додатковій угоді № 2 від 17.03.2022 з урахуванням змін у законодавстві.
Зважаючи на наведені норми та встановлені обставини, колегія суддів вважає правомірними вказані висновки місцевого господарського суду.
Суд першої інстанції правильно вказав, що обставини, які відбулись після укладення Договору, жодним чином не є підставами для визнання недійсним пункту 5.2 Договору.
Отже, з урахуванням наведених норм, встановлених обставин справи та вищевказаних мотивів колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову.
Щодо первісного позову, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору.
18.02.2022 між публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (Продавець), товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Карпатинафтотрейд" (Покупець) та універсальною торговою біржею "Контрактовий дім УМВБ" (Біржа) укладено Договір № АК98/3-1-СГ купівлі-продажу скрапленого газу.
Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).
Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з положеннями ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення Покупцем встановлених п. 5.2 Договору строків перерахування на рахунок Продавця попередньої оплати за скраплений газ, оскільки ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» було зобов`язане сплачувати передоплату у такі строки: 2 450 195,00 грн протягом трьох банківських днів з дати підписання договору (тобто до 23.02.2022 включно); 4 900 390,00 грн протягом трьох діб до початку 2 декади березня 2022 року (тобто не пізніше 10.03.2022); 14 701 170,00 грн протягом трьох діб до початку 3 декади березня 2022 (тобто не пізніше 21.03.2022, з урахуванням того що 20.03.2022вихідний день).
При цьому, сплачений Біржою гарантійний внесок в сумі 1 178 187,75 грн враховувався в останній платіж.
В порушення умов договору, ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» оплатило придбаний за Договором скраплений газ двома платежами: лише 30.03.2022 - 10 241 435,31 грн та 29.04.2022- 5 183 976,51 грн, врахувавши в оплату суму сплаченого біржею гарантійного внеску в сумі 1 178 187,75 грн.
Згідно із частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За положеннями частини 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 6.4 Договору, якщо Покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок Продавця в терміни, визначені п. 5.2 цього Договору, гарантійний внесок Покупця (отриманий Продавцем відповідно до п. 4.3.1 цього Договору у сумі, зазначеній у п. 5.2 цього Договору) як штраф (компенсація) за неналежне виконання ним своїх зобов`язань залишається у Продавця. Сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання Покупцем про це повідомлення Продавця. Сплата покупцем штрафу не звільняє його від неналежного виконання взятих на себе зобов`язань та відповідальності за їх порушення.
За положеннями частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Отже, сторонами в пункті 6.4 укладеного договору було передбачено порядок зарахування гарантійного внеску як штрафу за Продавцем (позивачем за первісним позовом) у випадку неналежного виконання Покупцем (відповідачем за первісним позовом).
Умови вказаного пункту викладено чітко і зрозуміло та не допускають іншого тлумачення, а отже, відповідач (за первісним позовом) погодився з порядком зарахування гарантійного внеску як штрафу у випадку неналежного виконання зобов`язань.
З огляду на порушення строків здійснення попередньої оплати скрапленого газу, АТ «Укрнафта» на підставі п. 6.4 Договору зарахувало гарантійний внесок ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» в сумі 1 178 187,75 грн, отриманий 22.02.2022 від УТБ «Контрактовий дім УМВБ», як штраф за неналежне виконання Покупцем зобов`язань, визначених п. 5.2 Договору. Про таке зарахування гарантійного внеску в сплату штрафу АТ «Укрнафта» повідомило ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» листом від 11.12.2023 № 01/01/20-789.2 «Про зарахування гарантійних внесків покупця як штрафів (компенсацій) за неналежне виконання його грошових зобов`язань за окремими договорами купівлі-продажу скрапленого газу».
Враховуючи отримання Покупцем повідомлення про зарахування суми гарантійного платежу в сплату штрафу 22.01.2024, саме з цього дня гарантійний внесок ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» в сумі 1 178 187 грн 75 коп був зарахований в оплату штрафу, як визначено п. 6.4 Договору, і саме з 22.01.2024 у ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» існує заборгованість по сплаті вартості скрапленого газу в такому ж розмірі.
Проаналізувавши умови договору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «Укрнафта» не обмежено строком дії договору для застосування до ТзОВ «ТД Карпатинафтотрейд» штрафу за порушення договору та зарахування суми гарантійного внеску в оплату штрафу за порушення Покупцем строків оплати.
Зважаючи на пункт 6.4 договору та встановлені у цій справі обставини, місцевий господарський суд правильно зазначив, що після зарахування АТ «Укрнафта» суми гарантійного внеску в оплату штрафу за порушення строків оплати скрапленого газу, у АТ «ТД Карпатинафтотрейд» наявна заборгованість з оплати скрапленого газу в сумі гарантійного внеску 1 178 187,75 грн
Суд першої інстанції вірно зазначив, що передбачивши в договорі можливість зарахування суми гарантійного внеску в рахунок сплати штрафу сторони не встановили додаткового до штрафу способу забезпечення виконання зобов`язань, а визначили черговість погашення вимог продавця за договором, а саме, що в разі застосування до покупця штрафу, гарантійний внесок зараховується не в сплату останньої суми за товар, як це визначено в п. 5.2 Договору, а в рахунок сплати штрафу (п. 6.4 Договору). Такі умови договору встановлені з дотриманням засад свободи договору (п. 3 ч. 1 статті 3, статей 6, 627 ЦК України), не суперечать законодавству, є однозначними, чіткими та передбачуваними в застосуванні.
Щодо розміру неустойки (штрафу) апеляційний господарський суд зазначає таке.
Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 року у cправі № 920/437/22 зазначив про те, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки. При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Отже, можливість зменшення неустойки, передбачена статтею 551 Цивільного кодексу України, є правом суду, яке він може (але не зобов`язаний), застосувати з огляду на конкретні обставини, тобто зменшення неустойки є дискреційними повноваженнями суду, яке суд може реалізувати на власний розсуд.
При вирішенні питання про зменшення розміру штрафу, судом першої інстанції враховано, що ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» не виконало свого зобов`язання з попередньої оплати товару, не навело суду поважних причин, з яких допустило таке порушення своїх зобов`язань. Оплату за придбаний товар ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» провело лише після отримання скрапленого газу. ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» мало бути готове до можливого застосування штрафних санкцій відповідно до умов договору. Крім того, сторони не вносили зміни до договору щодо порядку оплати скрапленого газу, а враховуючи, що Договір укладений за результатами аукціону, надання покупцю пільг чи переваг шляхом внесення змін в договір щодо порядку оплати може ставити в не рівне становище інших учасників аукціону.
Також, судом першої інстанції враховано те, що розмір штрафу є співмірним з допущеним порушенням, становить 5% від ціни договору та те, що ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» не надало жодних доказів свого майнового стану чи існування інших виняткових обставин, які б були підставою для зменшення розміру штрафу, передбаченого договором. При цьому розмір штрафу узгоджено сторонами в договорі, тобто покупець за договором добровільно погодився на такий розмір штрафу.
Проаналізувавши матеріали справи та встановивши обставини у цій справі, колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими та правомірними, які скаржник належним чином не спростував.
Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 1 178 187 грн 75 коп. основного боргу.
Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1, ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу ст. 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Тобто правовідношення, в якому у ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» (покупця) виникло зобов`язання сплатити «АТ Укрнафта» (продавцю) вартість придбаного товару (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).
При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
В постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 викладено, що системне тлумачення ст. 538, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 655, ст. 692, ч. 1 ст. 697 ЦК дозволяє дійти висновку про те, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати від покупця оплати товару, сплати процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, навіть якщо товар ще не був переданий продавцем у власність покупця.
ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» яке не оплатило у встановлений договором строк погоджену вартість скрапленого газу, є таким, що прострочило виконання грошового зобов`язання. Строки, у які покупець мав виконати грошове зобов`язання, встановлені п. 5.2 договору.
АТ «Укрнафта» нарахувало ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» інфляційні втрати та 3% річних за періоди: з 24.02.2022 до 10.03.2022 на суму боргу 2 450 195,00 грн; з 11.03.2022 до 20.03.2022 на суму боргу 7 350 585,00 грн; з 21.03.2022 до 29.03.2022 на суму боргу 16 717 646,91 грн; з 30.03.2022 до 28.04.2022 на суму боргу 6 476 211,60 грн; з 22.01.2024 до 25.07.2025 на суму боргу 1 178 187,75 грн.
Суд першої інстанції, перевіривши розрахунки АТ «Укрнафта» встановив що такі містять помилки як у періодах нарахування, так і у розмірі суми боргу, на який проведені нарахування, а також не враховують того, що до 23.01.2024 гарантійний платіж підлягав зарахуванню в оплату останнього платежу за скраплений газ, передбаченого п. 5.2 Договору.
Так, за змістом п. 5.2 договору, покупець мав здійснити попередню оплату за скраплений газ трьома платежами: 1) протягом трьох банківських днів з дати підписання договору (тобто до 23.02.2022 включно) - 2 450 195,00 грн, в т. ч. ПДВ 3 675 292,50 грн; 2) протягом трьох діб до початку 2 декади березня (тобто до 10 березня 2022 року включно) - 4 900 390,00 грн, в т. ч. ПДВ 816 731,67 грн; 3) протягом трьох діб до початку 3 декади березня (тобто до 21 березня 2022 року включно, з урахуванням що 20.03.2022 вихідний день) - 14 701 170,00 грн, в т. ч. ПДВ 2 450 195,00 грн. Остання сума перераховується з врахуванням сплаченого Біржі гарантійного внеску в сумі 1 178 187 грн 75 коп.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, у ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» прострочення платежу настало 24.02.2022 щодо суми 2 450 195,00 грн за першим платежем; 10.03.2022 щодо суми 4 900 390,00 грн за другим платежем; 22.03.2022 щодо суми 13 522 982,25 грн (сума третього платежу у 14 701 170,00 грн зменшується на 1 178 187,75 грн гарантійного внеску, який був перерахований біржею АТ «Укрнафта» і до 22.01.2024 враховувався в оплату придбаного скрапленого газу).
Крім того, Додатковою угодою № 2 від 17.03.2022 зменшено загальну суму договору до 16 717 646,91 грн. Отже, після 17.03.2022 останній платіж мав вноситись з урахуванням зазначеного зменшення загальної ціни договору та суми гарантійного внеску. АТ «Укрнафта» при розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних зазначеного в повному обсязі не врахувало. Також, АТ «Укрнафта» не враховано, що останнім днем для сплати останнього (третього) платежу було не 20.03.2022, а 21.03.2022, оскільки 20.03.2022 було вихідним днем (неділя). Відповідно, прострочення за цим платежем настало 22.03.2022, а не 21.03.2022.
Так само, в період з 21.03.2022 до 29.03.2022 АТ «Укрнафта» проводить розрахунки виходячи з суми боргу у 16 717 646,91 грн, тобто виходячи з загальної суми Договору, встановленої Додатковою угодою № 2 від 17.03.2022. Однак нарахування на таку суму боргу не враховують гарантійного платежу в сумі 1 178 187,75 грн, який був перерахований біржею на рахунок АТ «Укрнафта» 22.02.2022 та зараховувався у третій платіж.
Аналогічно, в період з 30.03.2022 до 28.04.2022 АТ «Укрнафта» проводить розрахунки з суми боргу 6 476 211,60 грн, тобто з урахуванням платіжної інструкції № 6305 від 30.03.2022, якою ТОВ ТД «Карпатинафтотрейд» сплатило АТ «Укрнафта» 10 241 435,31 грн. Однак нарахування на цю суму боргу знов таки не враховують гарантійного платежу в сумі 1 178 187,75 грн, який був перерахований біржею на рахунок АТ «Укрнафта» 22.02.2022 та зараховувався у третій платіж.
Гарантійний платіж був зарахований у сплату штрафу лише 22.01.2024, а отже до цього дня мав враховуватись в рахунок сплати за скраплений газ при розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних.
Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що помилковим є нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних з 22.01.2024 до 25.07.2025 на суму боргу 1 178 187,75 грн. Оскільки лист від 11.12.2023 № 01/01/20-789.2 щодо зарахування гарантійного внеску в рахунок сплати штрафу ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» отримало 22.01.2024, то з урахуванням змісту п. 6.4. заборгованість в сумі 1 178 187,75 грн для нього настала 23.01.2024, і саме з цього дня, а не з 22.01.2024 мають нараховуватись інфляційні втрати та три проценти річних.
Усуваючи зазначені помилки та проводячи власний розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, в межах періодів, визначених АТ «Укрнафта», місцевий господарський суд зазначив, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних мали бути проведені на періоди існування заборгованості в розмірі дійсного розміру заборгованості, та не виходячи за межі визначених АТ «Укрнафта`періодів, а саме:
1) в період з 24.02.2022 до 10.03.2022 на суму заборгованості за першим платежем згідно рядка 1 таблиці у п. 5.2 Договору в розмірі 2 450 195,00 грн;
2) в період з 11.03.2022 до 21.03.2022 на суму заборгованості за першим та другим платежами згідно рядків 1 та 2 таблиці у п. 5.2 Договору в розмірі 7 350 585,00 грн;
3) в період з 22.03.2022 по 29.03.2022 на суму заборгованості по Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022 та сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 15 539 459,16 грн (16 717 646,91 грн 1 178 187,75 грн);
4) в період з 30.03.2022 по 28.04.2022 на суму заборгованості по Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 17.03.2022, оплати за платіжною інструкцією № 6305 від 30.03.2022 та сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 5 298 023,85 грн (16 717 646,91 грн 1 178 187,75 грн 10 241 435,31);
5) в період з 23.01.2024 по 25.07.2025 на суму заборгованості в розмірі 1 178 187,75 грн, яка виникла 23.01.2024 внаслідок зарахування гарантійного внеску в рахунок сплати штрафу.
З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд провів власний розрахунок та виснував, що всього сума трьох процентів річних, які підлягають стягненню становить: 86 117,39 грн. В задоволенні вимог про стягнення 4546,29 грн трьох процентів річних грн суд першої інстанції відмовив, оскільки такі нараховані з допущенням помилок, описаних вище.
Також з урахуванням наведеного місцевий господарський суд провів власний розрахунок та виснував, що разом сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню становить 715 862,29 грн. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 36 523,82 грн суд першої інстанції відмовив , оскільки такі нараховані з допущенням помилок, про котрі суд зазначив вище.
Перевіривши наданий позивачем (за первісним позовом) та наведений вище розрахунок суду першої інстанції інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний господарський суд погоджується з розрахунком місцевого господарського суду.
Отже, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) 715 862,29 грн інфляційних втрат та 86 117,39 трьох процентів річних, а також правомірно відмовив у задоволенні первісного позову в частині стягнення 36 523,82 грн інфляційних втрат та 4546,29 грн трьох процентів річних.
В частині відмови у задоволенні первісного позову рішення суду в апеляційному порядку не є предметом оскарження.
Щодо додаткового рішення суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При поданні первісної позовної заяви позивач, в особі свого представника, заявив суду, що передбачає понесення ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за цією позовною заявою, а саме витрат на професійну правничу допомогу, (орієнтовно) у розмірі 130 000,00 грн.
Як зазначив суд першої інстанції, 03.10.2025 представник АТ «Укрнафта» усно заявив, що докази несення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем, через свого представника, подано суду наступні докази (у копіях документів):
- ордер серії АА № 1609434, виданий Адвокатським об`єднанням «Адер Хабер» про надання правничої допомоги АТ «Укрнафта» адвокатом Савон О.Ю.;
- свідоцтво від 05.07.2024 серії ЛГ №000145 про право на заняття адвокатською діяльністю Савона О.Ю.;
- договір № 20/2250-ІН про надання правової допомоги від 11 жовтня 2023 року;
- додаткова угода № 1 від 29.03.2024 до Договору № 20/2250-ІН від 11.10.2023 про надання правової допомоги;
- лист ПАТ «Укрнафта» від 27.10.2023 № 01/01/07-684;
- лист ПАТ «Укрнафта» від 25.12.2024 № 01/01/20-858/1;
- витяг зі звіту про надані послуги за період з 01.07.2025 по 31.07.2025 до Договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- рахунок на оплату № 178 від 31.07.2025;
- акт приймання-передачі адвокатських послуг № 148 від 31.07.2025 згідно з Договором про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- витяг зі звіту про надані послуги за період з 01.08.2025 по 29.08.2025 до Договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- рахунок на оплату № 199 від 29.08.2025;
- акт приймання-передачі адвокатських послуг № 162 від 29.08.2025 згідно з Договором про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- витяг із виписки АТ «Укрсиббанк» по поточному рахунку АО «Адер Хабер» за 30.09.2025;
- витяг із виписки АТ «Укрсиббанк» по поточному рахунку АО «Адер Хабер» за 02.10.2025.
При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 11 жовтня 2023 року між ПАТ «Укрнафта» (замовник) та адвокатським об`єднанням «Адер Хабер» (виконавець) укладено договір № 20/2250-ІН про надання правової допомоги (далі договір про надання правової допомоги).
Пунктом 1.1 договору про надання правової допомоги сторони погодили, що виконавець буде надавати замовнику правову допомогу у вигляді:
-проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних втрат та можливих збитків за результатами господарської діяльності замовника за укладеними договорами комісії та договорами поставки нафтопродуктів з розстроченням платежів з ПАТ «НПК-Галичина», мировими угодами, що укладені за результатами проведених біржових аукціонів з продажу нафти, забезпечення отоварення та/або відшкодування вартості заблокованих паливних скретч-карток «Авіас», придбаних у ПАТ «НПК-Галичина» за 32-ма договорами купівлі-продажу та отриманих у власність від ряду третіх осіб на підставі звернення стягнення на заставне майно, а також
- визначення єдиної правової позиції та проведення претензійно-правової роботи щодо виплати акціонерам частини чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за 2020 рік,
У відповідності до п. 1.2 договору про надання правової допомоги, виконавець в рамках надання правової допомоги, визначеної п. 1.1 Договору, зокрема, надає правову допомогу на всіх стадіях досудового та судового провадження, а також поза межами його, має право представляти інтереси замовника в суді з усіма правами, наданими стороні, третій особі.
Додатковою угодою № 1 від 29.03.2024 ПАТ «Укрнафта» та АО «Адер Хабер» домовились викласти п. 1.2 договору про надання правової допомоги у новій редакції.
Нова редакція п. 1.2 договору про надання правової допомоги передбачає, що виконавець в рамках справ, визначених п. 1.1 договору, але не виключно, надає правову допомогу на всіх стадіях досудового та судового провадження, або поза межами його, має право представляти інтереси Замовника в суді з усіма правами, наданими стороні, третій особі.
У відповідності до п. 1.3 договору про надання правової допомоги, правова допомога надається за винагороду.
Як передбачено п. 3.1 договору про надання правової допомоги, вартість правової допомоги виконавця розраховується шляхом помноження кількості витрачених годин на надання Правової допомоги у звітному місяці та вартості однієї години роботи адвоката, що становить 10 180,00 грн, у тому числі 20% ПДВ 1696,67 грн.
Виконавець після надання правової допомоги надсилає Замовнику Акт приймання-передачі у двох примірниках. Замовник підписує, датує і повертає Виконавцю один примірник такого Акту приймання-передачі або надсилає Виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 10 (десяти) робочих днів після одержання Акту приймання-передачі. У разі, якщо Виконавець після закінчення зазначених 10 (десяти) днів не одержить від Замовника підписаний Акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, Сторони визнають, що Акт приймання-передачі вважається підписаним, а Правова допомога наданою Виконавцем і прийнятою Замовником в обсязі і на умовах, зазначених у такому Акті приймання-передачі (п. 3.3. договору про надання правової допомоги).
Договір набуває чинності з дати підписання обома Сторонами і діє до прийняття остаточного рішення суду по справах, що є предметом Договору (п. 6.1. договору про надання правової допомоги).
Листом № 01/01/07-684 від 27.10.2023 АТ «Укрнафта» звернулось до АО «Адер Хабер» з тим, що в цілях ефективного захисту прав та законних інтересів ПАТ «Укрнафта» підтверджує раніше наданий в робочому порядку перелік та просить надати професійну правничу допомогу та представити інтереси ПАТ «Укрнафта» у судах, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами у вказаних в листі спорах.
Листом № 01/01/20-858/1 від 25.12.2024 АТ «Укрнафта» звернулось до АО «Адер Хабер» з тим, що в цілях ефективного захисту прав та законних інтересів ПАТ «Укрнафта» підтверджує раніше наданий в робочому порядку перелік та просить надати професійну правничу допомогу та представити інтереси ПАТ «Укрнафта» у судах, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами у вказаних в листі спорах, в тому числі вказано спір з контрагентом ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд», як спірний договір чи зміст спірних правовідносин зазначено Договір № АК98/3-1-СГ від 18.02.2022 (саме цього договору стосувався спір у даній справі).
У витягах зі звітів про надані послуги за період з 01.07.2025 по 31.07.2025 та за період з 01.08.2025 по 29.08.2025 до Договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023 відображено таку правничу допомогу, яку надавало АО «Адер Хабер» для АТ «Укрнафта» у справі № 909/945/25, з відображенням дати, витраченого часу, та вартості правової допомоги (з ПДВ):
- Договір № АК 98/3-1-СГ - підготовка позовної заяви про стягнення коштів (розрахунок заборгованості); 23.07.2025; витрачений час - 4,5 год., вартість - 45 810 грн;
- систематизація додатків та формування справи; 04.08.2025 витрачений час - 0,75 год., вартість 7 635 грн;
- підготовка та направлення заяви про ВКЗ; 07.08.2025; витрачений час - 0,17 год., вартість - 1730,60 грн;
- підготовка та направлення відповіді на відзив; 22.08.2025; витрачений час - 2,5 год., вартість - 25 450 грн;
В графі юрист у витягах зі звітів вказано Олексія Савона.
Представництво АТ «Укрнафта» при розгляді справи здійснював адвокат Савон О.Ю.
Загальна вартість правничої допомоги у справі, згідно даних витягів зі звітів становить 80 625,60 грн, а не 80 715,60 грн, як зазначено в заяві про ухвалення додаткового рішення. При розрахунку загальної суми витрат у заяві враховано оплату за підготовку та направлення відповіді на відзив в розмірі 25 540 грн, а не 25 450 грн, як вказано у звіті за серпень 2025 року.
Згідно з актом приймання-передачі адвокатських послуг № 148 від 31.07.2025, за період з 01 липня по 31 липня 2025 року загальна вартість робіт (послуг), виконаних адвокатським об`єднанням «Адер Хабер» для АТ «Укрнафта» за Договором про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023 складає 4 355 004,00 грн. Зазначений акт підписаний та скріплений печаткою АО «Адер Хабер», зі сторони АТ «Укрнафта» підпис та печатка на акті відсутні.
Зазначена сума (4 355 004,00 грн) відповідає загальній вартості послуг, зазначеній у звіті про надані послуги за період 01.07.2025 по 31.07.2025.
АО «Адер Хабер» виставило до оплати АТ «Укрнафта» рахунок № 178 від 31.07.2025 за адвокатські послуги на загальну вартість 4 355 004,00 грн.
Зазначена сума 4 355 004,00 грн оплачена АТ «Укрнафта» 30.09.2025, що підтверджується випискою АТ «Укрсиббанк» з поточного рахунку АО «Адер Хабер».
Згідно з актом приймання-передачі адвокатських послуг № 162 від 29.08.2025, за період з 01 серпня по 29 серпня 2025 року загальна вартість робіт (послуг), виконаних Адвокатським об`єднанням «Адер Хабер» для АТ «Укрнафта» за Договором про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023 складає 3 448 475,00 грн. Зазначений акт підписаний та скріплений печаткою АО «Адер Хабер», зі сторони АТ «Укрнафта» та підпис та печатка на акті відсутні.
Зазначена сума (3 448 475,00 грн) відповідає загальній вартості послуг, зазначеній у звіті про надані послуги за період 01.08.2025 по 29.08.2025.
АО «Адер Хабер» виставило до оплати АТ «Укрнафта» рахунок № 199 від 29.08.2025 за адвокатські послуги на загальну вартість 3 448 475,00 грн.
Зазначена сума 3 448 475,00 грн оплачена АТ «Укрнафта» 02.10.2025, що підтверджується випискою АТ «Укрсиббанк» з поточного рахунку АО «Адер Хабер».
В апеляційній скарзі апелянт покликається на відсутність підстав для стягнення з нього витрат на правничу допомогу із тих же мотивів, які зазначені у поданому до місцевого господарського суду клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Так, ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» свою позицію обґрунтовує тим, що: 1) надання правової допомоги по справі № 909/945/25 не входить до предмета договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023; 2) звернення АТ «Укрнафта» з листом від 25.12.2024 № 01/01/20-858/1 не є підтвердженням укладення договору про надання правової допомоги; 3) звіти про надані послуги за період з 01.07.2025 по 31.07.2025 та за період з 01.08.2025 по 29.08.2025 не підписані та не погоджені АТ «Укрнафта»; 4) виходячи з вказаних звітів послуги адвоката зводились до підготовки та подання позовної заяви та відповіді на відзив; вартість однієї години правової допомоги у даному спорі у сумі 10 080,00 грн визначена поза розумними межами, а заявлена до стягнення та підтверджена позивачем загальна сума витрат на правничу допомогу в розмірі 80 715,60 грн в будь-якому разі є надмірною; 5) попри формальне розмежування на окремі види, надані послуги фактично становлять єдиний комплекс дій, спрямованих на підготовку позовної заяви та відповіді на відзив; свідчить про штучне дроблення послуг, що призвело до безпідставного значного збільшення вартості правничої допомоги, що є недопустимим, та не відповідає реальній вартості таких послуг; 6) до звітів включено витрати, датовані до дати видачі ордера адвокату Савону О.Ю.; 7) дана справа є ідентичною до інших справ, що розглядались та розглядаються судами за аналогічними позовами, в яких змінюється лише сума заборгованості та номери договорів, а саме обґрунтування заявлених вимог та позиції АТ «Укрнафта» є ідентичними. Зокрема в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебували та перебувають аналогічні спори: № 909/488/25, 909/490/25, 909/941/25, 909/942/25, 909/944/25, 909/946/25 за позовами АТ «Укрнафта» до ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд» про стягнення заборгованості, проте за іншими договорами купівлі-продажу нафти. З огляду на предмет спору, однотипність позовів, сталість судової практики, підготовка та написання проекту позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної роботи, вартість послуг є значно завищеною; 8) акти приймання-передачі адвокатських послуг № 148 від 31.07.2025 та № 162 від 29.08.2025, а також виписки по банківському рахунку не містять жодної ідентифікації та зазначення переліку та обсягу робіт, їх зміст не підтверджує надання правової допомоги в рамках справи № 909/945/25, акти підписані лише АО «Адер Хабер», підписи від імені АТ «Укрнафта» відсутні.
З урахуванням зазначено та правових висновків Верховного Суду щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що частина правничої допомоги, яка надавалась АТ «Укрнафта» у цій справі та надання якої враховано у сумі заявлених до відшкодування судових витрат, не відповідає наведеним вимогам та критеріям для покладення таких витрат на ТОВ «ТД Карпатинафтотрейд».
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими та виходить з такого.
Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога, компенсації якої просить АТ «Укрнафта», полягала у підготовці та поданні позовної заяви з додатками, поданні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також підготовці та поданні відповіді на відзив. Суд першої інстанції надав належну оцінку як характеру зазначених процесуальних дій, так і заявленій вартості кожної з них.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумності, співмірності та необхідності, визначеним ст. 126 ГПК України. При цьому, суд урахував обсяг підготовлених процесуальних документів, їх зміст, відсутність складних або нових правових питань, а також те, що підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є типовою процесуальною дією, яка не потребує значних часових та інтелектуальних затрат.
Обґрунтованими є й висновки суду першої інстанції про те, що спір має типовий характер, не є складним за змістом спірних правовідносин, а фактичні обставини справи сторонами не заперечувалися. Розбіжності між сторонами зводилися переважно до правової оцінки зарахування гарантійного внеску, нарахування штрафних санкцій та процентів, що не вимагало дослідження значного обсягу доказів або застосування складних правових конструкцій. Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував наявність інших аналогічних справ між тими ж сторонами, що об`єктивно зменшувало обсяг необхідної підготовчої роботи адвоката.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно застосував положення ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України, здійснив оцінку реальності та обґрунтованості заявлених витрат і дійшов мотивованого висновку про часткове задоволення клопотання про їх зменшення. Визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, обсягом та характером наданих послуг, відповідає критеріям необхідності та розумності і не порушує балансу інтересів сторін.
Доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставними.
Зокрема, враховуючи положення Додаткової угоди № 1 від 29.03.2024 до Договору про надання правової допомоги, правова допомога уже не охоплювалась тільки обсягом, зазначеним у п. 1.1 договору про надання правової допомоги, оскільки за новою редакцією п. 1.2 цього договору, могла надаватись не тільки виключно в рамках справ, визначених у п. 1.1.
Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами) (ч. 1 статті 213 ЦК України).
Отже, подані представником АТ «Укрнафта» докази (звіти про надані послуги, акти приймання-передачі адвокатських послуг, рахунки на оплату, листи АТ «Укрнафта») в сукупності підтверджують, що правова допомога у справі надавалась на підставі зазначеного договору про надання правової допомоги.
Відсутність погодження звітів про надані послуги зі сторони АТ «Укрнафта», відсутність підпису сторони АТ «Укрнафта» на актах приймання-передачі адвокатських послуг також не можуть слугувати підставою для повної відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки умови договору про надання правової допомоги не передбачають будь-якого погодження чи затвердження замовником звітів про надані послуги. Матеріали справи не містять доказів заперечення АТ «Укрнафта» зазначених звітів, а факт їх оплати зі сторони АТ «Укрнафта» у розмірі повної вартості послуг, зазначених у звітах, свідчить про погодження АТ «Укрнафта» з зазначеними звітами.
Відсутність ідентифікації та зазначення переліку та обсягу адвокатських послуг у актах приймання-передачі адвокатських послуг та виписках з банківського рахунку є логічною, оскільки такі стосуються усього обсягу адвокатських послуг наданих у відповідному місяці (окремо липень 2025 року та серпень 2025 року). Оскільки вартість послуг, вказаних в актах приймання-передачі адвокатських послуг, та які оплачені згідно з виписками з банківського рахунку, відповідає їх вартості, вказаній у витягах зі звітів про надані послуги (про що суд зазначив вище), то очевидно, що правнича допомога, яку надавало АО «Адер Хабер» для АТ «Укрнафта», деталізована у звітах про надані послуги, і включала в себе правничу допомогу яку цій справі, так і інші адвокатські послуги. При цьому надані до суду витяги зі звітів включають деталізацію правничої допомоги, наданої лише у цій справі.
Відображення у витягах зі звітів про надані послуги правничої допомоги до дати оформлення ордера на адвоката Савона О.Ю. не може позбавляти АТ «Укрнафта» права на відшкодування таких витрат, оскільки ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги (ч. 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Ордер є одним із документів, яким підтверджуються повноваження адвоката як представника у суді (ч. 4 статті 60 ГПК України). Отже, не завжди правнича допомога потребує оформлення ордера, а ордер оформляється саме для підтвердження повноважень адвоката, як представника перед судом та іншими особами. Тому надання правничої допомоги до оформлення адвокатським об`єднанням ордера не спростовує права на стягнення таких судових витрат.
З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума судових витрат АТ «Укрнафта» на професійну правничу допомогу в розмірі 15 500,00 грн є розумною, необхідною, співмірною обсягу наданих послуг і належним чином підтвердженою. Отже, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, суд правомірно стягнув із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 185,35 грн (15 500 грн х 97,97%).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 прийняті з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягають залишенню без змін.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих судових рішень, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, посилання на норми матеріального права базуються на неправильному ним розумінні цих норм права.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Судові витрати
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпатинафтотрейд» б/н від 27.10.2025– залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 у справі №909/945/25 – залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено і підписано 29.05.2026.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.