КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 756/11850/25 Головуючий у суді І інстанції: Діденко Є.В.
провадження №22-ц/824/6301/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Нежури В.А., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них солідарно заборгованість за спожиті послуги в загальному розмірі 129 760,77 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивача. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Відповідно до ст. 20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та/або постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги з центрального опалення та/або постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2025 року складає 129 760,77 грн та складається з заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14249,68 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2465,19 грн, 3% річних у розмірі 604,34 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 11 957,31 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2068,61 грн, 3% річних у розмірі 507,12 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19593,53 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3644,78 грн, 3% річних у розмірі 901,85 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8751,41 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1700,99 грн, 3% річних у розмірі 422,26 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35391,14 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 5022,11 грн, 3% річних у розмірі 1213,48 грн, пеню у розмірі 1476,40 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 16125,48 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2339,14 грн, 3% річних у розмірі 555,33 грн, пеню у розмірі 675,66 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 47,66 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн.
Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована.
Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за спожиті послуги в загальному розмірі 129 760,77 грн і судовий збір у сумі 3028,00 грн.
30.09.2025 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позов, у якому відповідач ОСОБА_1 не погодився із нарахуванням трьох процентів річних, втрат від інфляції та пені, з посиланням на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 року. Опалювальна площа у розрахунку позивача вказана суперечливо, то 42,8 м.кв., то 43,9 м.кв.. Також, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії в загальній сумі 109 870 грн 10 коп..
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» суму судового збору в розмірі 2573 грн 80 коп., тобто по 1286 грн 90 коп. з кожного.
Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у відзиві на позовну заяву від 16.09.2025 року відповідачем зауважувалось на тому, що розрахунок заборгованості позивачем проведено не у відповідності до опалювальної площі (позивачем збільшено показник опалювальної площі з 42,8 м2 на 43,9 м2, внаслідок чого завищено розмір заборгованості), що цей розрахунок не може бути належним доказом нарахування теплової енергії відповідачам відповідно до опалювальної площі їх квартири, оскільки поданий доказ не містить підписів відповідальних осіб та печаток установи. На що суд першої інстанції зазначив, що ці обставини не спростовують заборгованості і проведеного розрахунку.
Невідповідність вказаної в розрахунку позивача опалювальної площі - 43,9 м2 підтверджується технічним паспортом на квартиру, тому всі розрахунки із застосуванням вказаного показника не відповідають дійсному розміру заборгованості.
Розрахунки, надані позивачем, за своєю суттю викликають сумнів у їх достовірності, оскільки на їх підставі суд позбавлений можливості встановити дійсну, правильну та точну вартість поставленої теплової енергії, що судом проігноровано.
Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги, суд першої інстанції, зокрема, зазначав: «Як вбачається з розрахунку заборгованості, за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання заборгованість утворилась з 2015 року.».
Проте відповідач наголошує, що доказів наявності заборгованості відповідачів з 2015 року матеріали справи не містять.
На підтвердження заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожиті відповідачами до 01 травня 2018 року, позивачем КП «Київтеплоенерго» надано договір № 602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів. З укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та у додатку № 2 до цього договору.
Додаток № 1 до цього договору містить відомості про право вимоги позивача до ОСОБА_3 за заборгованість з централізованого опалення на загальну суму 14 249,68 грн.
Докази заборгованості та права вимоги до відповідачів в матеріалах справи відсутні, як до речі, і відомості щодо боргу з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 957,31 грн, - наслідком чого є необґрунтованість вимог про стягнення інфляційної складової на ці суми та трьох відсотків річних (вимог, про які заявлено в позові).
Щодо позовної давності, відповідач посилався на положення ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відповідно до якої, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за період з 01.01.2024 року по 30.06.2025 року. Незважаючи на наявність у справі відповідної заяви, судом не вирішено питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогами про стягнення пені.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заборгованості, за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання заборгованість утворилась з 2015 року. Станом на березень 2017 року заборгованість з централізованого опалення складала 8555,39 грн, з постачання гарячої води - 5689,25 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем заборгованість у вказаній частині заявлено до стягнення з пропуском строку позовної давності, а тому вказані суми стягненню не підлягають.
Таким чином, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, яка підлягає стягненню, становить 5694,29 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання - 3062,16 грн.
Враховуючи, що окремого розрахунку 3 % річних та втрат від інфляції на залишки заборгованості позивачем не надано, суд першої інстанції прийшов до висновку, що слід відмовити у стягненні інфляційної складової і втрат від інфляції за період до 01.05.2018 року, за недоведеністю.
Суд першої інстанції також вважав, що посилання відповідача на різницю в опалювальній площі не спростовує заборгованості і проведеного розрахунку.
Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги та абонентської плати у загальному розмірі 109 870,10 грн.
Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
За правилами частини 4 статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , які надає позивач.
КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів (а.с. 32).
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідачі мають заборгованість за спожиті послуги з центрального опалення в розмірі 129 760,77 грн та складається з: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 249,68 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2465,19 грн, 3% річних у розмірі 604,34 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 11 957,31 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2068,61 грн, 3% річних у розмірі 507,12 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 593,53 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3644,78 грн, 3% річних у розмірі 901,85 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8751,41 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1700,99 грн, 3% річних у розмірі 422,26 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35391,14 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 5022,11 грн, 3% річних у розмірі 1213,48 грн, пеню у розмірі 1476,40 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 16125,48 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2339,14 грн, 3% річних у розмірі 555,33 грн, пеню у розмірі 675,66 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 47,66 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн.
Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 одночасно з поданням відзиву на позовну заяву, відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 44-49).
Відповідно до положень ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
30 березня 2020 року прийнятий Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
У подальшому зазначений строк неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та був закінчений 01 липня 2023 року.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що КП «Київтеплоенерго» в межах строку позовної давності мало право на стягнення лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02 квітня 2017 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вирішено питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 як в суді першої інстанції так і на стадії перегляду справи в апеляційному суді посилався на те, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості, оскільки в графі «опалювальна площа» вказано опалювану площу квартири - 42,8 м2. Проте, в самому розрахунку застосовано два показники опалюваної площі: 42,8 м2 та 43,9 м2.
Встановлено, що загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 42,8 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 64-65).
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача надано розрахунок заборгованості за послуги теплової енергії та з постачання гарячої води, в якому здійснено позивачем новий розрахунок заборгованості з урахуванням площі квартири АДРЕСА_2 , а саме 42,8 кв.м..
Перевіривши долучений позивачем розрахунок заборгованості до позовної заяви за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по червня 2025 року, у відповідачів наявна заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 35 192,45 грн. З даного розрахунку вбачається, що нарахування за спожиті послуги нараховувались з огляду на площу квартири - 43,9 кв.м..
Водночас з наданого позивачем в суді апеляційної інстанції розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, позивачем враховано вірну площу квартири, а саме 42,8 кв.м., та відповдіно здійснено новий розрахунок, який за період з листопада 2021 року по червень 2025 року становить 34 319,24 грн.
Відтак доводи апеляційної скарги в частині неточностей у розрахунках заборгованості наданих поивачем, які були долучені до позовної заяви, є слушними.
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням часткової доведеності позовних вимог КП «Київтеплоенерго», ухвалено обґрунтоване рішення про їх часткове задоволення. 
Водночас судом першої інстанції не враховано, що позивачем під час здійснення розрахунку заборгованості за спожиті послуги з теплової енергії, помилково нараховано на загальну площу 43,9 кв.м., замість вірної - 42,8 кв.м., у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року слід змінити в частині стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії за період з 02 квітня 2017 року по 30 червня 2025 року, зменшивши розмір заборгованості з 109 870 грн 10 коп. до 108 996 грн 89 коп.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії в загальній сумі 109870 грн 10 коп. та судових витрат не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірній наданні оцінці доказам, і підлягає зміні відповідно до ст. 376 ЦПК України. В решті рішення суду слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року змінити в частині стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії, зменшивши розмір заборгованості з 109 870 грн 10 коп. до 108 996 грн 89 коп. та скасувати в частині судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «03» червня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді В.А. Нежура

С.Г. Музичко