ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 червня 2026 року
м. Київ
справа № 4823/1652/20
провадження № 61-3386ав26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., 
за участю секретаря судового засідання Мошика В. Ю.,

учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 , 
заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (правонаступник Акціонерного товариства «Сенс Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк),
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на увалу Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, постановлену у складі судді Шарапової О. Л., у справі за заявою  ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі 
№ 1596-2/345/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заяви про скасування рішення третейського суду
У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Яцків В. С., звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі за текстом - ПАТ «Альфа-Банк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 603,16 грн та третейського збору, поновивши строк звернення до суду. 
Клопотання про поновлення цього строку обґрунтовано тим, що датою отримання ОСОБА_1 оскаржуваного рішення третейського суду є 15 грудня 2020 року - дата ознайомлення його представника - адвоката Вольфовського С. О., з матеріалами справи № 751/8321/14 про видачу виконавчого листа на підставі вказаного рішення третейського суду. 
Будь-яких повідомлень або викликів до третейського суду ОСОБА_1 не отримував. Лише 09 грудня 2020 року від бухгалтера підприємства, на якому працює, він дізнався про надходження на підприємство постанови Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення коштів у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. На наступний день - 10 грудня 2020 року, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цього виконавчого провадження. Наведене унеможливило оскарження оспорюваного рішення третейського суду у визначені законом строки. 
Заявник вважав, що третейський суд не мав права розглядати справу про стягнення з ОСОБА_1 коштів за кредитним договором, оскільки спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:
- поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду;
- скасувати рішення третейського суду.
Короткий зміст судових рішень апеляційного суду, як суду першої інстанції, Верховного Суду, як апеляційної інстанції, і мотиви їх ухвалення
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
Питання поновлення пропущеного строку звернення до суду із заявою не вирішувалося.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року провадження у справі зупинено на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, до ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі за конституційною скаргою громадянки російської федерації ОСОБА_2 (вх. № 18/206 (19)) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 ЦПК України.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року закрито провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Яцківа В. С., про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 про стягнення з    ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором.
Ухвала апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивована тим, що оспорюване рішення прийнято Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 01 липня 2014 року, про його ухвалення ОСОБА_1 вже точно знав09 січня 2018 року, а із заявою про скасування цього рішення він звернувся до суду лише 28 грудня 2020 року, тобто понад встановлені у пункті 1 частини п`ятої статті 454 ЦПК України строки та не навів належного обґрунтування поважності пропуску цього строку.
При цьому на стадії відкриття провадження у справі вказану інформацію неможливо було перевірити.
Постановою Верховного Суд від 06 листопада 2025 року (провадження 
№ 61-15966ав24)апеляційну скаргу      ОСОБА_1  задоволено частково.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року скасовано, а справу направлено до Чернігівського апеляційного суду для продовження розгляду.
Постанова Верховного Суд, як суду апеляційної інстанції, мотивована тим, що у справі, яка переглядається, предметом перегляду була ухвала апеляційного суду, як суду першої інстанції, про закриття провадження у справі, як помилково відкритого, за відсутності відповідних процесуальних повноважень.
Висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані щодо можливості закриття касаційного провадження як помилково відкритого у випадку відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на судові рішення, які не підлягали перегляду в суді касаційної інстанції, не є релевантними для справи, яка переглядається, та не можуть застосовуватись для вирішення процесуального питання, яке виникло під час апеляційного розгляду справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції вичерпним способом визначені та врегульовані в ЦПК України. Надання повноважень суду апеляційної інстанції на ухвалення певних процесуальних рішень з підстав, не передбачених процесуальним законом, є порушенням принципу законності, який полягає в обов`язку суду неухильно дотримуватися у своїй діяльності приписів Конституції та законів України.
Подання апеляційної скарги з пропуском строку та із зазначенням у клопотанні про поновлення строку неправдивих відомостей про дату отримання судового рішення спрямоване на неправомірне отримання процесуального права на апеляційне оскарження поза межами встановлених законом строків і є обставинами, що аналогічні до обставин, які у частині другій статті 44 ЦПК України можуть визначатися як дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
У випадку, коли після відкриття апеляційного провадження, яке відбулось за відсутності матеріалів справи, установлено, що строк на апеляційне оскарження судового рішення поновленню не підлягав, зокрема, у зв`язку з тим, що причини, на які посилався заявник і які стали підставою для поновлення строку, є неповажними, а отримання заявником вперше копії оскаржуваного судового рішення у день, зазначений ним, не підтвердилося і спростовано матеріалами справи, які надійшли до суду після відкриття провадження і їх витребування із суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції може визнати це зловживанням процесуальними правами на підставі частини другої статті 44 ЦПК України.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду відмовлено.
Заяву ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник - АТ «Сенс Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Ухвалу апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивовано тим, що наведені ОСОБА_1 обставини пропуску строку на подання заяви про скасування третейського рішення є неповажними та такими, що об`єктивно не перешкоджали останньому вчинити процесуальну дію у строк, передбачений процесуальним законом.
Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском визначеного законом процесуального строку на її подання відповідно до статті 126 ЦПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
11 березня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції, через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року скасувати, прийняти нову постанову про задоволення його заяви.
Рух справи у Верховному Суді як суді апеляційної інстанції 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2026 року справу призначено судді-доповідачу Черняк Ю. В., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2026 року поновлено  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарженняували Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року, відкрито апеляційне провадження у справі, витребувано з Чернігівського апеляційного суду цивільну справу № 4823/1652/20, зупинено дію ухвали Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року.
28 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2026 рокузакінчено підготовчі дії у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що Чернігівський апеляційний суд, як суд першої інстанції, при розгляді заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 проігнорував те, що заявник не був обізнаним про ініціювання ПАТ «Альфа-банк» розгляду спору в 2014 році, прийняття такого позову Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» та ухвалення рішення про стягнення з нього заборгованості.
Судове рішення не може вважатися врученим, якщо лист із копією рішення повернувся за закінченням терміну зберігання. Норми процесуального закону, зокрема статті 272 ЦПК України, встановлюють, що днем вручення рішення є проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Підстава неотримання судового рішення «за закінченням терміну зберігання» не є тотожною «відмові отримати копію рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду».
Відсутність відповідальності за неналежне виконання поштовим оператором обов`язків по врученню рекомендованого листа, надісланого судом, унеможливлює настання для іншої сторони негативних наслідків у вигляді категоричної заборони доводити пропуск строку на звернення до суду поважністю причин - неотриманням листів третейського суду. Такий надмірний тягар у цій конкретній ситуації є непропорційним обмеженням права на доступ до суду. 
Заяву від 28 грудня 2020 року про скасування рішення третейського суду подано заявником в межах місячного терміну із дня ознайомлення з інформацією про існування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14.
Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» станом на 2014 рік не був і не є належним судом в розумінні статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Європейська Конвенція з прав людини 1950 року) щодо спорів про споживчі кредити.
Стягувач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 04 червня 2026 року розгляд справи відбувся у порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 247 та частини четвертої статті 268 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20 серпня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500404669, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5 000,00 грн під 0,01 % річних строком до 21 серпня 2016 року для власних потреб (а. с. 74, т. 1, третейська справа, а. с. 7).
Згідно з пунктом 6 кредитного договору судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у зв`язку з кредитним договором, розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між cторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору, відбувається у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз». Справа розглядається одним третейським суддею (арк. 7 третейської справи).
30 травня 2014 року Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» порушив справу № 1596-2/345/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року і призначив її до розгляду на 08:30 год 01 липня 2014 року, про що постановлено відповідну ухвалу, копію якої направлено ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджено оригіналом та копіями вказаної ухвали та списком згрупованих поштових відправлень через АТ «Укрпошта» (арк. 1, 2 третейської справи, а. с. 29, 30 т. 2).
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500404669 від 20 серпня 2013 року у сумі: 45 833,89 грн - за кредитом, 1,53 грн - відсотки, 8 967,74 грн - комісія, та 800 грн - штраф (а. с. 55-58, т. 1, арк. 30-31 третейської справи).
Згідно з матеріалами третейської справи на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яку вказано в кредитному договорі як адресу позичальника, у заяві про скасування рішення третейського суду, у заяві про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, та яка є місцем реєстрації заявника, 03 червня 2014 року було направлено судову повістку та 03 липня 2014 року було направлено копію рішення третейського суду, однак поштові відправлення повернулися на адресу третейського суду з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання»(арк. 33, 34 третейської справи).
Позиція Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції
Норми права, що підлягають застосуванню, оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду як суду першої інстанції не відповідає указаним вище вимогам закону.
Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.
Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 ЦПК України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 ЦПК України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.
Водночас Конституційний Суд України вказав, що пункт 1 частини п`ятої, частина сьома статті 454 ЦПК України, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.
Законом України від 29 червня 2023 року № 3200-ІХ частину п`яту статті 454 ЦПК України викладено в новій редакції, згідно з якою заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.
Згідно із частиною сьомою статті 454 ЦПК України (у редакції Закону України від 29 червня 2023 року № 3200-ІХ) заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
За змістом статті 6 Європейської Конвенції з прав людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України» ( DIYA 97 v. UKRAINE), №19164/04, § 47).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження рішення суду перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE), № 3236/03, § 41).
У справі, яка переглядається Верховним Судом як судом апеляційної інстанції, встановлено, що третейський суд ухвалив рішення у справі № 1596-2/345/14 01 липня 2014 року, а із заявою про скасування цього рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Яцків В. С., звернувся до суду у грудні 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦКП України.
Звертаючись із заявою про скасування рішення третейського суду від 01 липня 2014 року у справі № 1596-2/345/14, представник заявника указував, що ОСОБА_1 не знав про розгляд справи третейський судом, не отримував виклик із цього суду, а про рішення третейського суду дізнався лише у грудні 2020 року після надходження на підприємство, на якому працює, постанови Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення коштів у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, а тому просив поновити строк звернення із вказаною заявою відповідно до статті 127 ЦПК України (т. 1, а. с. 12-14).
Надаючи оцінку цим доводам представника заявника, апеляційний суд, як суд першої інстанції, вважав, що строк на оскарження рішення третейського суду пропущено ОСОБА_1 без поважних причин, оскільки третейський суд направляв на його зареєстровану адресу проживання повістку про виклик до суду, копію рішення третейського суду, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За цих обставин Чернігівський апеляційний суд вважав, що заявник є таким, що був належно повідомлений та обізнаний про наявність оскаржуваного рішення.
Верховний Суд не погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:
1) день вручення її під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про її доставлення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду справи (пункти 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18); пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц (провадження № 14-108цс19)). 
Такий правовий висновок є сталим і тривалий час незмінним у практиці Верховного Суду, що підтверджується, зокрема, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 4823/3137/19 (провадження 
№ 61-9821ав24), ухваленою у справі за заявою про скасування рішення третейського суду за подібних обставин пропуску заявником (боржником) строку, встановленого статтею 454 ЦПК України. 
У вищезгаданій справі № 4823/3137/19 Верховний Суд, надаючи оцінку причинам пропуску вказаного строку з підстав повернення процесуальних документів «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», звертав увагу Чернігівського апеляційного суду на необхідності враховувати судові рішення Великої Палати Верховного Суду у силу «ієрархії судових рішень».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справі, яка розглядається Верховним Судом, як судом апеляційної інстанції, Чернігівський апеляційний суд не врахував викладеного та дійшов помилкового висновку про те, що строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду пропущено  ОСОБА_1 без поважних причин, оскільки у матеріалах справи, у тому числі третейської справи, відсутні докази того, що заявник отримав рішення третейського суду від 01 липня 2014 року чи достовірно знав про його існування, а також про розгляд справи третейським судом від 01 липня 2014 року.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Чернігівського апеляційного суду.
При цьому колегія суддів зазначає, що вимоги  ОСОБА_1 поновити йому строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду та відкрити провадження у справі за його заявою є безпідставними, оскільки Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, не наділений такими процесуальними повноваженнями, а вказані питання відносяться до компетенції апеляційного суду, як суду першої інстанції.
Керуючись статтями 24, 268, 351, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року скасувати, справу направити до Чернігівського апеляційного суду, як суду першої інстанції, для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: Ю. В. Черняк 

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник