У Х В А Л А
Іменем України
Справа № 285/4108/26 
провадження № 1-кс/0285/663/26
02 липня 2026 року м. Звягель
Слідчий суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного  ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду 
клопотання слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
по матеріалам досудового розслідування, внесеного 01.07.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026060530000374, 
відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області та зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,
громадянина України, українця, не одруженого, який не працює, 
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, – 
ВСТАНОВИВ:
Слідчий 02.07.2026 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. 
Зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення. 
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. 
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив свою причетність до скоєного злочину. Його захисниця просила обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт. Зазначила, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими.
Розглянувши подане клопотання та додані до нього додатки, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить наступного висновку.
Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі, з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.
Ізоляційний запобіжний захід завжди може бути виправданий, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Ст.177 КПК України детально описує ризики, які можуть виправдати ізоляцію особи від суспільства. Метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження  №12026060530000374, внесене до ЄРДР від 01.07.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 ККУ (умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині).
З клопотання слідує, що 01 липня 2026 року близько 22 годин 15 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , знаходилися на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 .
У зазначений день, час і місці та за вказаних обставин ОСОБА_4 реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 ножем, який тримав у правій руці, попередньо взявши його із собою у альтанці даного домоволодіння, умисно наніс ОСОБА_6 удар по шиї, внаслідок чого умисно вбив його.
Смерть ОСОБА_6 настала від колото-різаного поранення шиї зліва з ушкодженням кровоносних судин та органів.
02.07.2026 о 00:31 год за підозрою у вчиненні вказаного злочину затримано  ОСОБА_4 та того ж дня йому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Обґрунтованість підозри є важливим критерієм та підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. Так, ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведуть, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Разом з тим, кримінальний процесуальний закон визначає конкретний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, які можуть бути застосовані задля досягнення дієвості цього провадження. До вказаних заходів належать, зокрема, запобіжні заходи.
Жоден із заходів забезпечення кримінального провадження не може застосовуватися без доведення обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Тобто, обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий – доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.
На даній стадії слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення. На підставі оцінки наданих матеріалів та сукупності отриманих слідством доказів у цій справі факт вчинення умисного вбивства є вірогідним та достатнім для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. 
Наявними в кримінальному провадженні відомостями підтверджується існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину (за який законом може бути призначено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі), що може бути підставою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, з яким звернувся слідчий. 
Також, суд сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та вважає у даному конкретному випадку обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані прокурором в судовому засіданні та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними.
ОСОБА_4  підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме у вбивстві, тобто умисному, протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_6 , шляхом нанесення колото-різаного поранення шиї зліва з ушкодженням кровоносних судин та органів, а тому врахування тяжкості вчиненого ним злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку.
Доводи захисника про необґрунтованість наведених прокурором ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення. Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, взяття підозрюваного під варту в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо нього, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ. 
Відтак, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, докази, на які посилається у клопотанні сторона обвинувачення та особу підозрюваного, – суд вважає, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим ч.1 ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу.
В поданому клопотанні доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а тому воно підлягає до задоволення. 
Оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людини, у відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК підстав для визначення розміру застави немає.
Керуючись ст.ст.177, 183, 184, 193, 194, 372, 376 КПК України, –
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити. 
Застосувати до підозрюваного  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 30.08.2026. 
Визначити строк дії даної ухвали – по 30.08.2026 включно.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення або з дня отримання її копії.
Час проголошення повного тексту ухвали 03.07.2026 о 14:30 год.

Слідча суддя   ОСОБА_1